BG
4.7.2022 г.
Официален вестник на Европейския съюз
C 257/7
Страни в главното производство Молители: RR, JG при участието на: Специализирана прокуратура
Диспозитив 1) Член 8, параграф 1 от Директива 2014/42/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 3 април 2014 година за обезпечаване и конфискация на средства и облаги от престъпна дейност в Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, съгласно която, когато дадено имущество е иззето като евентуално средство или облага от престъпление, в съдебната фаза на наказателното производство собственикът му, добросъвестно трето лице, няма право да сезира компетентния съд с искане за връщане на това имущество.
2) Член 4, параграф 1 от Директива 2014/42 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, която изключва конфискацията на вещ, принадлежаща на добросъвестно трето лице и използвана като средство на престъпление, включително когато тази вещ е била предоставена за трайно ползване от третото лице на подсъдимия.
(1)
ОВ C 9, 11.1.2021 г.
Решение на Съда (втори състав) от 12 май 2022 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Schneider Electric SE и др./Premier ministre, Ministre de l’Economie, des Finances et de la Relance (Дело C-556/20) (1) (Преюдициално запитване — Сближаване на законодателствата — Директива 90/435/ЕИО — Обща система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държави членки — Член 4 и член 7, параграф 2 — Избягване на икономическото двойно данъчно облагане на дивиденти) (2022/C 257/09) Език на производството: френски Запитваща юрисдикция Conseil d'État
Страни в главното производство Жалбоподатели: Schneider Electric SE, Axa SA, BNP Paribas SA, Engie SA, Orange SA, L’Air Liquide, société anonyme pour l’étude et l’exploitation des procédés Georges Claude Ответници: Premier ministre, Ministre de l’Economie, des Finances et de la Relance
Диспозитив Член 4, параграф 1 от Директива 90/435/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 година относно общата система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държави членки трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която предвижда, че дружество майка е длъжно да направи удръжка, когато преразпределя на акционерите си печалба, изплатена от дъщерните му дружества, което е основание за предоставяне на данъчен кредит, когато тази печалба не е обложена с обичайната ставка на корпоративния данък, при положение че дължимите съгласно тази удръжка суми надвишават тавана от 5 %, предвиден в член 4, параграф 2 от Директивата.
Подобна правна уредба не попада в обхвата на член 7, параграф 2 от посочената директива.
(1)
ОВ C 9, 11.1.2021 г.