1.7.2022
SV
Europeiska unionens officiella tidning
C 252/23
Oktoberfesten inleds med att Münchens borgmästare börjar tappa den första kaggen med ”Oktoberfestbier”, en tradition som inleddes 1950 av den dåvarande borgmästaren Thomas Winner.
Innan den första ölkaggen har tappats åker restaurangägarna i parad till sina tält på festplatsen i kärror som pyntats med blommor.
Efter dem följer borgmästare och lokala politiker, hästdragna festivalekipage med serveringspersonal och Münchenbryggeriernas praktfulla vagnar.
Restaurangägarnas och bryggarnas intåg samt tappningen av den första kaggen sänds via tv och internet över hela världen, precis som världens största kostym- och vaktparad som äger rum påföljande dag och som av många ses som högpunkten i Oktoberfestens invigningsfestligheter.
Det anseende som ”Oktoberfestbier” åtnjuter världen över baseras nuförtiden delvis på det faktum att nyskapande bryggningsmetoder infördes tidigt i München, vilket fått en avgörande betydelse för ölets kvalitet.
Bland dessa nymodigheter kan framför allt nämnas det första kylaggregatet som togs fram av Carl von Linde 1873.
Kylaggregatet användes först i ett bryggeri i München och det lyckade resultatet gjorde att det börjande användas även av andra bryggerier i München, och senare även över hela världen i form av kylskåp.
Kylaggregatet var en viktig uppfinning eftersom det för första gången blev möjligt att framställa och lagra så mycket öl man önskade med bibehållen hög kvalitet, oberoende av klimat och utetemperatur.
Därigenom blev det också möjligt att i förväg brygga stora volymer öl inför större evenemang samt att lagra och servera ölet på plats utan att kvaliteten försämrades.
En av de viktigaste orsakerna till det exceptionellt goda anseendet hos ”Oktoberfestbier” är att ölet bryggdes speciellt för Oktoberfesten.
Denna högkvalitativa produkt finns inte bara tillgänglig vid Oktoberfesten, utan säljs nu även över hela världen med etiketten ”Oktoberfestbier”.
Trots att staden München inte har gjort någon reklam för Oktoberfesten sedan 1985 uppgav ändå 91 % av de svarande i en officiell världsomspännande undersökning att de kände till Oktoberfesten.
I en artikel på detta tema i Frankfurter Allgemeine Sonntagszeitung den 20 oktober 1997 står följande att läsa: Festivalen är så internationell!
Även om den kallas Münchens Oktoberfest kommer många besökare från utlandet som talar engelska, italienska, franska, japanska och andra mindre kända språk, medan genuina bayerska dialekter nästan inte hörs alls.
Specifika uppgifter om produkten I staden Münchens officiella jubileumsskrift i samband med att Oktoberfesten fyllde 200 år slår man fast att det särskilda ölet ”Oktoberfestbier” utvecklats successivt sedan 1872.
I boken 175 Jahre Oktoberfest 1810 bis 1895 [175 år med Oktoberfest 1810–1895] av Richard Bauer och Fritz Fenzl konstateras att det 1872 serverades ett särskilt starköl med kraftig stamvörtstyrka.
I sin bok München, Bier, Oktoberfest [München, öl och Oktoberfest] skriver Hans Glöckle att Münchenborna vid den tiden fick betala den ansenliga summan 12 kreuzer för en ”Oktoberfestbier”.
Men i stället för att klaga på priset ska de ha druckit ölet med vördnad och uppskattning för dess speciella kvalitet.
Glöckle fortsätter: Från 1872 och framåt var ”Märzen” [marsöl], med en ursprunglig stamvörtstyrka på 13 % och en alkoholhalt på 4,1 %, Oktoberfest-ölet framför alla andra, en särställning som detta öl behöll fram till efter andra världskrigets slut.
Från 1950 började det dyka upp en lättare variant som passade den tidens Oktoberfestbesökare bättre, även om bärnstensfärgat öl för närvarande upplever en renässans.
”Oktoberfestbier” bryggs speciellt för Oktoberfesten i bryggerier inom det geografiska området, där det serveras i betydande kvantiteter, något som också konsumenterna särskilt förväntar sig.
”Oktoberfestbier” skiljer sig från andra typer av festivalöl när det gäller det vatten som används, ölets högre minimigräns för stamvörtstyrka (13,6 %), ölets lägre maximigräns för stamvörtstyrka (14,0 %), ölets högre alkoholhalt (5,3–6,6 %) och ölets högre basvärde för bitterämnen (16 EBU-enheter) tillsammans med ett lägre maximivärde för bitterämnen (28 EBU-enheter).
Ett resultat av ett högsta värde för bitterämnen på 28 EBU-enheter är att ölet inte blir så bittert och att det brukar beskrivas som fylligt med en mycket rund smak, en typ som man har föredragit i Bayern under decennier.
Produktionsmetoden, som baseras på 1487 års renhetslag, och den speciella erfarenhet och expertis som metoden resulterat i hos bryggerierna inom det geografiska området har lett till att konsumenterna associerar ”Oktoberfestbier” med en förväntan om exceptionell kvalitet.
Den speciella status och renommé som ”Oktoberfestbier” åtnjuter erkänns såväl inom Tyskland som internationellt.
I många artiklar i europeiska tidningar förknippas Oktoberfest närmast med öl.
I 74 brittiska tidningsartiklar publicerade mellan 1995 och 2012 omnämns ölet och Oktoberfesten allmänt i termer av ”mest kända”, ”världskända”, ”berömda” etc.
I vissa artiklar finns det till och med beskrivningar av ölet.
Så tidigt som 1955 återfinns en artikel av dr Kuballe om Oktoberfesten i Industrie-Kurier-Düsseldorf där det står följande: Från att under förra seklet främst ha varit en Münchenbaserad årlig fest är det nu den största festivalen i Europa.
Han fortsätter: I resebroschyrer i Europa