1.7.2022
ET
Euroopa Liidu Teataja
C 252/23
Oktoberfest algab sellega, et Müncheni linnapea avab esimese õlle „Oktoberfestbier“ vaadi – traditsioon, mille lõi 1950. aastal toonane linnapea Thomas Wimmer.
Enne esimese õllevaadi avamist saabuvad restoranipidajad lilledega kaunistatud kaarikutes rongkäigus oma Oktoberfesti toimumiskohas asuvatesse telkidesse, saatjateks linnapead ja volikoguliikmed, teenindajaid vedavad hobuvankrid ja Müncheni pruulikodade uhked vankrid.
Restoranipidajate ja pruulikodade pruulijate saabumist koos esimese vaadi avamisega näidatakse laialdaselt üle maailma televisioonis ja internetis, nagu ka maailma suurimat kostüümi- ja püssimeeste paraadi, mis toimub järgmisel päeval ja mida paljud peavad Oktoberfesti avapidustuste tipphetkeks.
Õlle „Oktoberfestbier“ tänapäevane ülemaailmne maine põhineb osaliselt sellel, et Münchenis tehti õllepruulimisel varakult uuendusi, mis avaldas õlle kvaliteedile märkimisväärset mõju.
Selliste uuenduste hulka kuulub eelkõige Carl von Linde 1873. aastal välja töötatud esimene jahutusmasin.
Seda kasutati kõigepealt ühes Müncheni pruulikojas ja tänu masina edule võtsid selle kasutusele ka teised Müncheni pruulikojad ning hiljem võeti see külmikute kujul kasutusele kogu maailmas.
Masin oli oluline, sest see võimaldas esimest korda kliimast ja välistemperatuurist olenemata pidevalt toota ja säilitada soovitud koguses ühtlase kvaliteediga õlut.
See võimaldas õlut suurüritusteks suures koguses ette toota ning õlut kohapeal säilitada ja serveerida, ilma et selle kvaliteet oleks halvenenud.
Üks õlle „Oktoberfestbier“ erakordse maine põhjusi on see, et seda pruuliti spetsiaalselt Oktoberfestiks.
See kvaliteetne toode ei ole nüüd üksnes Oktoberfestil kättesaadav, vaid seda müüakse kogu maailmas märgistusega „Oktoberfestbier“.
Kuigi Müncheni linn ei ole Oktoberfesti alates 1985. aastast reklaaminud, märkisid 91 % ametlikule ülemaailmsele uuringule vastanutest, et nad teavad Oktoberfesti.
20. oktoobri 1997. aasta Frankfurter Allgemeine Sonntagszeitung’i artiklis kirjutati selle kohta järgmist: „Festival on äärmiselt rahvusvaheline!
Kuigi seda nimetatakse Müncheni Oktoberfestiks, on paljud külastajad ilmselgelt pärit välismaalt, rääkides inglise, itaalia, prantsuse ja jaapani keeles ning teistes vähem tuntud keeltes, ning tõelist baieri murret on väga harva kuulda.“
Toote eripära Oktoberfesti 200. aastapäeva tähistavas Müncheni linna ametlikus väljaandes on selle kohta öeldud, et „eripärane „Oktoberfestbier“ on järk-järgult välja arenenud alles alates 1872. aastast“.
Richard Baueri ja Fritz Fenzli teoses „175 Jahre Oktoberfest 1810 bis 1895“ (175 aastat Oktoberfesti (1810–1895)) on märgitud, et 1872. aastal pakuti suure algvirde tihedusega eriti kanget õlut.
Hans Glöckle kirjutab oma teoses „München, Bier, Oktoberfest“ (München, õlu ja Oktoberfest), et sel ajal pidid Müncheni elanikud maksma õlle „Oktoberfestbier“ eest suure summa: 12 kroitserit, kuid hinna üle kurtmise asemel jõid nad õlut „hardumuse ja rahuloluga selle erilise kvaliteedi üle“.
Ta lisab: „Alates 1872. aastast sai Oktoberfesti õlle võrdkujuks „Märzen“ (märtsiõlu), mille algvirde tihedus on 13 % ja alkoholisisaldus 4,1 % ning mis säilitas selle eristaatuse kuni teise maailmasõja järgse ajani.
1950. aastast hakkas levima heledam variant, mis oli sel ajal Oktoberfestil osalenutele meelepärasem, kuigi merevaiguvärvi õlu on praegu hakanud taas populaarsust koguma.
„Oktoberfestbier“ on õlu, mida pruulitakse geograafilises piirkonnas asuvates pruulikodades spetsiaalselt Oktoberfesti jaoks, kus seda müüakse märkimisväärsetes kogustes; see aspekt vastab tarbijate konkreetsele ootusele.
„Oktoberfestbier“ eristub teistest festivaliõlledest kasutatud vee, algvirde suurema minimaalse tiheduse (13,6 %) ja väiksema maksimaalse tiheduse (14,0 %), suurema alkoholisisalduse (5,3–6,6 %) ning mõruduse suurema baasväärtuse (16 EBC ühikut) ja väiksema maksimumväärtuse (28 EBC ühikut) poolest.
Kuna maksimumväärtus on 28 mõrudusühikut, ei ole õlu väga mõru ja on tavaliselt täidlase, väga ümara maitsega, nagu on Lõuna-Baierimaal aastakümneid eelistatud.
1487. aasta õlle puhtuse seadusel põhinevad tootmismeetodid ning nendest tulenevad erakordsed kogemused ja geograafilises piirkonnas asuvate pruulikodade eksperditeadmised tähendavad, et tarbijad seostavad õlut „Oktoberfestbier“ erakordse kvaliteediga.
Õlle „Oktoberfestbier“ eristaatust ja mainet tunnustatakse Saksamaal ja rahvusvaheliselt.
Paljudes Euroopa ajalehear­ tiklites on Oktoberfesti mainitud üldiselt tihedas seoses õllega.
1995.–2012. aastal Ühendkuningriigis avaldatud 74 ajaleheartiklis on õlut ja Oktoberfesti laialdaselt nimetatud „tuntuimaks“, „kogu maailmas tuntuks“, „kuulsaks“ jne.
Mõnes artiklis on õlut isegi kirjeldatud.
Juba 1955. aastal kirjutas dr Kuballe perioodikaväljaandes Industrie-KurierDüsseldorf avaldatud artiklis Oktoberfesti kohta järgmist: „Festivalist, mis oli eelmisel sajandil peamiselt Müncheni iga-aastane pidustus, on saanud Euroopa suurim.“
Ta lisas: „Euroopa ja USA reisibrošüürides on seda üha enam