30.6.2022
SV
Europeiska unionens officiella tidning
C 248/41
(166)
Franchising (med undantag av industriella franchiseavtal) har vissa särskilda egenskaper, däribland användningen av ett enhetligt företagsnamn, enhetliga affärsmetoder (inklusive licensiering av immateriella rättigheter) och betalningen av royaltyer i utbyte mot de förmåner som beviljas.
Mot bakgrund av dessa särdrag kan bestämmelser som är helt nödvändiga för att franchisesystem ska kunna fungera anses falla utanför tillämpningsområdet för artikel 101.1 i fördraget.
Detta gäller till exempel begränsningar som förhindrar att franchisetagaren använder den know-how och det stöd som tillhandahålls av franchisegivaren på ett sätt som gynnar franchisegivarens konkurrenter (96) och konkurrensklausuler med avseende på de varor eller tjänster som köps av franchisetagaren och som är nödvändiga för att upprätthålla franchisenätets gemensamma identitet och rykte.
I det sistnämnda fallet är konkurrensklausulens varaktighet irrelevant, under förutsättning att den inte har längre varaktighet än själva franchiseavtalet.
(167)
Franchiseavtal kan omfattas av undantaget i artikel 2.1 i förordning (EU) 2022/720 om varken leverantörens eller köparens marknadsandel överstiger 30 %.
Särskild vägledning om beräkningen av marknadsandelar i samband med franchising tillhandahålls i punkt (174).
Den licensiering av immateriella rättigheter som ingår i franchiseavtal behandlas i punkterna (71)–(87).
Vertikala begränsningar som ingår i franchiseavtal kommer att bedömas enligt de principer som är tillämpliga på det distributionssystem som närmast motsvarar det specifika franchiseavtalet.
Till exempel ska ett franchiseavtal som ger upphov till ett avskärmat nätverk där franchisetagarna är förbjudna att sälja till icke-franchisetagare bedömas enligt de principer som är tillämpliga på selektiv distribution.
Franchiseavtal som inte ger upphov till ett avskärmat nätverk, men som ger territoriell ensamrätt och skydd mot aktiv försäljning av andra franchisetagare, måste i stället bedömas enligt principerna för exklusiv distribution.
(168)
Franchiseavtal som inte omfattas av förordning (EU) 2022/720 kräver en individuell bedömning enligt artikel 101 i fördraget.
Vid denna bedömning bör hänsyn tas till det faktum att ju viktigare överföringen av know-how är, desto mer sannolikt är det att de vertikala begränsningarna leder till effektivitetsvinster och/eller är nödvändiga för att skydda berörd know-how och därmed uppfyller villkoren i artikel 101.3 i fördraget.
(169)
Följande är ett exempel på franchising:
En tillverkare har utvecklat ett nytt format för försäljning av sötsaker i så kallade fun shops, där sötsakerna kan färgas på konsumentens begäran.
Tillverkaren har utvecklat de maskiner som används för att färga sötsakerna och framställer även färgvätskorna själv.
Vätskans kvalitet och färskhet har avgörande betydelse för framställningen av goda sötsaker.
Tillverkaren hade framgång med sina sötsaker genom ett antal egna försäljningsställen som alla drevs under samma handelsnamn och med likartad image (t.ex. gemensam butiksinredning och reklam).
För att öka försäljningen har tillverkaren lanserat ett franchisesystem.
För att säkerställa en enhetlig produktkvalitet och butiksimage åläggs franchisetagarna att köpa sötsakerna, vätskorna och färgningsmaskinen av tillverkaren, bedriva verksamhet under samma handelsnamn, betala en franchiseavgift, bidra till den gemensamma reklamen och säkerställa att den driftshandledning som utarbetats av franchisegivaren förblir konfidentiell.
Dessutom får franchisetagarna endast sälja sötsakerna från överenskomna lokaler, och endast till slutanvändare eller andra franchisetagare.
De får inte sälja andra sötsaker i sina butiker.
Franchisegivaren åtar sig att inte utse någon annan franchisetagare och att inte driva ett försäljningsställe inom ett visst område som omfattas av franchiseavtalet.
Franchisegivaren är också skyldig att uppdatera och vidareutveckla sina produkter, utformningen av butikerna och driftshand­ ledningen samt att göra dessa förbättringar tillgängliga för alla franchisetagare.
Franchiseavtalen ingås för en tioårsperiod.
Återförsäljare av sötsaker köper in sina sötsaker på en nationell marknad, antingen hos nationella tillverkare som tillgodoser den nationella smaken eller hos grossister som importerar sötsaker från utländska tillverkare parallellt med att de säljer nationella tillverkares sötsaker.
På denna marknad konkurrerar franchisegivarens sötsaker med ett antal nationella och internationella produkter, vilka i vissa fall tillverkas av stora diversifierade livsmedelsföretag.
Franchisegivarens andel av marknaden för maskiner som färgar livsmedel understiger 10 %.
Franchisegivaren har en andel på 30 % av marknaden för sötsaker som säljs till detaljister.
Det finns många försäljningsställen för sötsaker, däribland tobakshandlare, livsmedelsbutiker, kafeterior och särskilda godisbutiker.
(96) Se domen av den 28 januari 1986, Pronuptia de Paris GmbH/Pronuptia de Paris Irmgard Schillgallis, C-161/84, EU:C:1986:41, punkt 16.