30.6.2022
RO
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
C 248/41
(166)
Franciza (cu excepția acordurilor de franciză industrială) prezintă anumite caracteristici specifice, cum ar fi utilizarea unei denumiri comerciale uniforme, metode comerciale uniforme (inclusiv acordarea de licențe de drepturi de proprietate intelectuală) și plata de redevențe în schimbul beneficiilor acordate.
Având în vedere aceste caracteristici, dispozițiile care sunt strict necesare pentru funcționarea sistemelor de franciză pot fi considerate ca neintrând sub incidența articolului 101 alineatul (1) din tratat.
Acestea se referă, de exemplu, la restricții care împiedică utilizarea de către francizat a know-how-ului și a asistenței furnizate de francizor în beneficiul concurenților francizorului (96) și la obligații de neconcurență în ceea ce privește bunurile sau serviciile achiziționate de francizat, care sunt necesare pentru menținerea identității comune și a reputației rețelei de franciză.
În acest din urmă caz, durata obligației de neconcurență nu este relevantă, cu condiția să nu depășească durata acordului de franciză propriu-zis.
(167)
Acordurile de franciză pot beneficia de exceptarea prevăzută la articolul 2 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2022/720 în cazul în care nici cota de piață a furnizorului și nici cota de piață a cumpărătorului nu depășesc 30 %.
Orientări specifice privind calcularea cotelor de piață în contextul francizei sunt furnizate la punctul (174).
Acordarea de licențe de drepturi de proprietate intelectuală prevăzută în acordurile de franciză este abordată la punctele (71)-(87).
Restricțiile verticale conținute de acordurile de franciză vor fi evaluate cu ajutorul principiilor aplicabile sistemului de distribuție care corespunde în cea mai mare măsură acordului de franciză specific.
De exemplu, un acord de franciză care are ca rezultat o rețea închisă, în care francizaților le este interzis să vândă către părți care nu dețin calitatea de francizat, trebuie evaluat în conformitate cu principiile aplicabile distribuției selective.
Dimpotrivă, un acord de franciză care nu creează o rețea închisă, dar care acordă exclusivitate teritorială și protecție împotriva vânzărilor active ale altor francizați trebuie evaluat în conformitate cu principiile aplicabile distribuției exclusive.
(168)
Acordurile de franciză care nu sunt reglementate de Regulamentul (UE) 2022/720 necesită o evaluare individuală în temeiul articolului 101 din tratat.
Evaluarea respectivă trebuie să țină seama de faptul că, cu cât este mai semnificativ transferul de know-how, cu atât este mai posibil ca restricțiile verticale să conducă la creșteri ale eficienței și/sau să fie indispensabile pentru protejarea know-how-ului, îndeplinind astfel condițiile prevăzute la articolul 101 alineatul (3) din tratat.
(169)
Situația prezentată mai jos constituie un exemplu de franciză:
Un producător a elaborat un concept nou de vânzare a dulciurilor în așa-numite cofetării de amuzament, care permite colorarea dulciurilor la cererea clientului.
Producătorul de dulciuri a conceput și aparatele de colorare a dulciurilor și produce lichidul utilizat pentru colorarea acestora.
Calitatea și prospețimea lichidului are o importanță vitală pentru producerea unor dulciuri de calitate.
Producătorul a avut succes cu dulciurile sale în propriile puncte de vânzare cu amănuntul, care funcționează integral sub aceeași denumire comercială și aceeași imagine de prezentare ludică (de exemplu, un stil comun de amenajare a punctelor de vânzare și de publicitate).
Pentru a-și extinde vânzările, producătorul de dulciuri a inițiat un sistem de franciză.
Pentru a asigura o calitate uniformă a produselor și o imagine uniformă a punctelor de vânzare, francizații sunt obligați să cumpere dulciurile, lichidul și aparatul utilizat pentru colorarea lor de la producător, să funcționeze sub aceeași denumire comercială, să achite o taxă de franciză, să contribuie la publicitatea comună și să asigure confidențialitatea manualului de funcționare elaborat de francizor.
De asemenea, francizații pot să vândă produsele numai în spațiile convenite și numai consumatorilor finali sau altor francizați.
Acestora nu li se permite să vândă alte dulciuri în punctele lor de vânzare.
Francizorul se obligă să nu desemneze un alt francizat sau să nu exploateze un punct de vânzare cu amănuntul pe teritoriul desemnat în contract.
Francizorul se obligă, de asemenea, să își îmbunătățească și să își dezvolte în continuare produsele, conceptul afacerii și manualul de funcționare și să pună îmbunătățirile respective la dispoziția tuturor francizaților.
Acordurile de franciză sunt încheiate pe o perioadă de 10 ani.
Comercianții de dulciuri cu amănuntul se aprovizionează de pe piața națională, fie de la producători naționali care răspund gusturilor naționale, fie de la comercianți cu ridicata care, pe lângă vânzarea de dulciuri de la producători naționali, importă dulciuri de la producători străini.
Pe piața respectivă, produsele francizorului concurează cu mai multe mărci naționale și internaționale de dulciuri, unele dintre ele aparținând unor importante societăți cu un portofoliu diversificat de produse alimentare.
Cota de piață a francizorului pe piața aparatelor utilizate pentru colorarea produselor alimentare este mai mică de 10 %.
Francizorul deține o cotă de piață de 30 % pe piața dulciurilor vândute comercianților cu amănuntul.
Punctele de vânzare a dulciurilor sunt numeroase: tutungerii, magazine alimentare generale, cafenele și magazine specializate.
(96) A se vedea hotărârea din 28 ianuarie 1986, Pronuptia de Paris GmbH/Pronuptia de Paris Irmgard Schillgallis, C-161/84, EU:C:1986:41, punctul 16.