C 233/46
4.
SL
Uradni list Evropske unije
16.6.2022
Jedrnata opredelitev geografskega območja Proizvodno območje obsega del dežele Emilije-Romanje, ki je primeren za gojenje vrste Allium ascalonicum, in zajema naslednje občine: — pokrajina Ravena: Brisighella, Càsola Valsenio, Castelbolognese, Faenza, Riolo Terme in Solarolo; — pokrajina Forlì-Cesena: Modigliana in Tredozio; — pokrajina Bologna: Borgo Tossignano, Casalfiumanese, Castel del Rio, Castel Guelfo di Bologna, Dozza, Fontanelice, Imola in Mordano.
5.
Povezava z geografskim območjem Povezava čebule „Scalogno di Romagna“ z geografskim območjem temelji na slovesu proizvoda.
Čebula „Scalogno di Romagna“ je znana kot poseben ekotip šalotke z lastnimi značilnostmi, ki se razlikujejo od drugih vrst na trgu.
Zemljišča, primerna za gojenje čebule „Scalogno di Romagna“, so hribovita, s teksturo tal, ki so srednje težka do glinasta, suha, bogata s kalijem in organskimi snovmi, dobro izpostavljena in dobro odcedna.
Ta tla so značilna za kredni greben, imenovan La Vena dei Gessi Romagnola (Romanjsko kredno rebro), ki se razprostira čez velik del proizvodnega območja ter vpliva na celotno območje, saj daje tlom določeno mero bazičnosti.
Ozemlje proizvodnega območja je znano tudi kot zdraviliško območje, za katero so značilne žveplove sestavine v tleh in vodi.
Te okoljske značilnosti zaradi žveplovih sestavin tako vplivajo na aromatične lastnosti rastlin iz družine Liliaceae.
Mikrobna flora tal s stalno encimsko aktivnostjo med shranjevanjem ali sušenjem prispeva k razvoju značilnega sladke in nežne arome čebule „Scalogno di Romagna“, pa tudi ostrega vonja.
Posebnost čebule „Scalogno di Romagna“ je, da ne tvori cvetov; zato je edina možna in dovoljena metoda za njeno gojenje presajanje čebulic.
Čebula je zaradi te lastnosti skozi stoletja ohranila svojo gensko poreklo in značilnosti posebnega ekotipa, saj ni naravne ali umetne izmenjave cvetnega prahu z drugimi vrstami, kar pomeni, da ni bila podvržena križanju ali genskim spremembam, ki so značilni za druge sorte na trgu.
Čebula „Scalogno di Romagna“ ni bila nikoli najdena v naravi, kar pomeni, da so Kelti, ki so jo prinesli v Romanjo, gojili izviren in pristen proizvod, ki ga nikakor ni mogoče zamenjati, zamešati ali nadomestiti s katero koli drugo čebulnico iz družine Liliacea.
Čebula „Scalogno di Romagna“ je jasno povezana z lokalnim območjem: pridelovalci, tudi tisti, ki na svojem vrtu gojijo nekaj kvadratnih metrov šalotke, so prav tako zaslužni, da se ta dragoceni poklon rodovitni zemlji Romanje ni izgubil in se prenaša naprej.
Pri izboru čebulic je zelo pomembno tudi znanje pridelovalcev, ki to počnejo z vrhunsko spretnostjo.
Del nabranih čebulic je namenjen za uživanje, običajno pa se za ponovno sajenje uporabijo tiste, ki so srednje velike in bolj ukrivljene oblike.
Ta proizvod omenjajo številni avtorji, na primer Corrado Contoli, ki se je rodil in živel v Lugu.
V svoji knjigi Guida alla veritiera cucina romagnola (Vodnik po pristni romanjski kuhinji) iz leta 1963 je v poglavju „Jedi iz svinjine“ zapisal hvalnico šalotki, ki je hkrati pionirska in evokativna.
Graziano Pozzetto v svoji knjigi Lo scalogno di Romagna (Šalotka iz Romanje) navaja druga pričevanja o opisu proizvoda in njegovi uporabi v številnih receptih iz prejšnjega stoletja.
Knjiga Scalogno di Romagna – Cibo per Venere (Scalogno di Romagna – Hrana za Venero), izdana leta 2001.
Številni lokalni kuharji čebulo „Scalogno di Romagna“ uporabljajo pri pripravi različnih jedi, med drugimi tudi Tarcisio Raccagni iz nekdanje restavracije Gigiolè v Brisighelli.
Skušal je obnoviti srednjeveško kuhinjo na večerjah, ki jih je pripravljal za slovite srednjeveške festivale v Brisighelli.
Na spletnih straneh, kot so Giallo Zafferano, La Gazzetta del Gusto, Buonissimo, Geisha Gourmet in Taccuini Gastrosofici, je mogoče najti tudi spletne navedke, ki dokazujejo sloves čebule „Scalogno di Romagna“ in njeno uporabo kot začimbo za pripravo različnih jedi ali konzervirano v olju.