C 233/46
4.
SK
Úradný vestník Európskej únie
16.6.2022
Stručné vymedzenie zemepisnej oblasti Oblasť výroby zahŕňa časť regiónu Emilia-Romagna vhodnú na pestovanie Allium ascalonicum a patria do nej tieto obce: — provincia Ravenna: Brisighella, Càsola Valsenio, Castelbolognese, Faenza, Riolo Terme a Solarolo, — provincia Forlì-Cesena: Modigliana a Tredozio, — provincia Bologna: Borgo Tossignano, Casalfiumanese, Castel del Rio, Castel Guelfo di Bologna, Dozza, Fontanelice, Imola a Mordano.
5.
Súvislosť so zemepisnou oblasťou Súvislosť medzi „Scalogno di Romagna“ a zemepisnou oblasťou vychádza z dobrej povesti výrobku.
„Scalogno di Romagna“ je známa ako konkrétny ekotyp šalotky s osobitnými vlastnosťami, ktoré sa líšia od iných druhov na trhu.
Na pestovanie „Scalogno di Romagna“ je vhodná kopcovitá krajina a strednozrnná až ílovitá pôda, suchá, bohatá na draslík a organickú hmotu, dobre odkrytá a dobre odvodnená.
Takáto pôda je charakteristická pre kriedový hrebeň známy ako „La Vena dei Gessi Romagnola“ (Kriedová žila Romagna), ktorý prechádza veľkou časťou oblasti výroby, charakterizuje a ovplyvňuje celú oblasť, a tak dodáva pôde určitú zásaditosť.
Územie oblasti výroby je známe aj ako kúpeľná oblasť charakteristická sírnymi zložkami vo vode a pôde.
Aromatické vlastnosti čeľade ľaliovitých sú preto ovplyvnené týmito environmentálnymi vlastnosťami sírnych zložiek.
Mikrobiálna flóra pôdy, ktorá svojou pokračujúcou enzymatickou aktivitou počas skladovania alebo sušenia vedie k rozvoju typickej sladkej a jemnej arómy „Scalogno di Romagna“, ale aj prenikavej vône.
Charakteristickým znakom „Scalogno di Romagna“ je, že nevytvára súkvetné hlávky, preto jediný možný a povolený spôsob pestovania je presádzanie cibuliek.
Touto vlastnosťou si po stáročia zachovala svoje genetické dedičstvo a vlastnosti špecifického ekotypu, keďže nedochádza k prirodzenej alebo umelej výmene peľu s inými druhmi, čo znamená, že neprešla krížením ani genetickými zásahmi typickými pre iné odrody dostupné na trhu.
„Scalogno di Romagna“ sa nikdy nenachádzala vo voľnej prírode, čo znamená, že keltské národy, ktoré ju priniesli do Romagne, vypestovali originálny a autentický výrobok, ktorý v žiadnom prípade nebolo možné zameniť za inú cibuľku čeľade ľaliovitých, pomýliť si ju alebo ju nahradiť.
Medzi „Scalogno di Romagna“ a miestnou oblasťou existuje jasná súvislosť: jej výrobcovia, a to vrátane tých, ktorí pestujú šalotku na niekoľkých štvorcových metroch vo vlastnej záhradke; aj vďaka nim schopnosť odovzdať túto cennú poctu štedrej zemi regiónu Romagna nevymizla.
Schopnosti výrobcov sú veľmi dôležité aj pri výbere cibuliek, ktorý robia s majstrovskou zručnosťou.
Časť zozbieraných cibuliek je určená na konzumáciu a tie, ktoré majú strednú veľkosť a zakrivenejší tvar, sa zvyčajne používajú na opätovnú výsadbu.
Tento výrobok spomínajú viacerí autori, ako napríklad Corrado Contoli, ktorý sa narodil a žil v obci Lugo.
Vo svojej knihe z roku 1963 Guida alla veritiera cucina romagnola (Sprievodca pravou kuchyňou Romagne) v kapitole „Jedlá z bravčového mäsa“ píše na túto šalotku „chválospev“, ktorý je tak priekopnícky, ako aj pôsobivý.
Graziano Pozzetto cituje ďalšie svedectvá týkajúce sa opisu výrobku a jeho použitia v nespočetných receptoch z minulého storočia vo svojej knihe Lo scalogno di Romagna.
Cibo per Venere (Scalogno di Romagna – Pokrm Venuše), ktorá vyšla v roku 2001.
Niekoľko miestnych šéfkuchárov vrátane Tarcisia Raccagniho z bývalej reštaurácie „Gigiolè“ v obci Brisighella používalo „Scalogno di Romagna“ pri príprave rôznych jedál.
Jeho cieľom bolo zachytiť stredovekú kuchyňu na hostinách usporiadaných na svetoznámych stredovekých festivaloch v Brisighelle.
Na webových stránkach ako Giallo Zafferano, La Gazzetta del Gusto, Buonissimo, Geisha Gourmet a Taccuini Gastrosofici sú k dispozícii aj online citácie dokumentujúce dobrú povesť „Scalogno di Romagna“ a jej použitie ako dochucovadla na prípravu rôznych jedál alebo konzervovanú v oleji.