8.6.2022
SK
Úradný vestník Európskej únie
C 223/13
Odôvodnenie a odpoveď Súdneho dvora
Súdny dvor analogicky uplatnil odôvodnenie rozsudku vo veci Petruhhin tým, že uviedol, že štátny príslušník členského štátu, ktorý sa presťahoval do iného členského štátu, využil svoje právo na voľný pohyb v rámci Únie, a preto jeho situácia patrí do pôsobnosti článku 18 ZFEÚ.
Dvojité občianstvo členského štátu a tretieho štátu nemôže zbaviť dotknutú osobu slobôd, ktoré jej plynú z práva Únie ako štátnemu príslušníkovi členského štátu
Vnútroštátny predpis, ktorý zakazuje len vydávanie vlastných štátnych príslušníkov, zavádza rozdielne zaobchádzanie medzi nimi a štátnymi príslušníkmi iných členských štátov a vedie k obmedzeniu slobody pohybu v zmysle článku 21 ZFEÚ: takéto obmedzenie musí byť nevyhnutné a primerané legitímnemu cieľu, ktorým je zabránenie beztrestnosti štátnych príslušníkov iných členských štátov, ako je dožiadaný členský štát, pričom by nemali byť dostupné menej obmedzujúce opatrenia na dosiahnutie tohto cieľa a je potrebné zohľadniť všetky skutkové a právne okolnosti veci.
Súdny dvor však potvrdil, že v prípadoch žiadostí o vydanie na účely výkonu trestu nemožno rozpor so zásadou nediskriminácie vyriešiť tak, že sa členskému štátu, ktorého je dotknutá osoba štátnym príslušníkom, poskytne možnosť uplatniť si právomoc nanovo stíhať dotknutú osobu, keďže začatie nového trestného stíhania voči osobe, ktorá už bola stíhaná a odsúdená, môže byť v rozpore so zásadou ne bis in idem.
S cieľom zabrániť beztrestnosti osôb v takýchto situáciách sa Súdny dvor odvolal na ďalšie mechanizmy vo vnútroštátnom, resp. v medzinárodnom práve, ktoré umožňujú, aby tieto osoby vykonali svoj trest napríklad vo svojom štáte pôvodu, čím sa zvyšujú ich šance na sociálnu reintegráciu po vykonaní trestu.
V tejto súvislosti Súdny dvor podotkol, že v článku 3 fínskeho zákona o medzinárodnej spolupráci sa cudzincom s trvalým pobytom vo Fínsku poskytuje možnosť vykonať trest odňatia slobody, ktorý bol uložený tretím štátom, vo Fínsku za predpokladu, že s tým súhlasí dotknutá osoba aj tretí štát.
Súdny dvor preto poznamenal že pán Raugevicius by mohol vo Fínsku vykonať trest, na ktorý bol odsúdený v Rusku, za predpokladu, že Rusko, rovnako ako aj sám pán Raugevicius s tým budú súhlasiť.
Súdny dvor konštatoval, že štátni príslušníci dožiadaného členského štátu na jednej strane a štátni príslušníci iných členských štátov, ktorí majú trvalý pobyt v dožiadanom členskom štáte a preukázali určitý stupeň integrácie do spoločnosti tohto členského štátu, na druhej strane sa nachádzajú v porovnateľnej situácii.
Orgánom dožiadaného štátu prislúcha určiť, či existuje takéto prepojenie medzi štátnymi príslušníkmi iných členských štátov a dožiadaným členským štátom.
Ak sa takéto prepojenie preukáže, na základe článkov 18 a 21 ZFEÚ sa vyžaduje, aby štátnych príslušníci iných členských štátov mohli vykonať svoj trest na území dožiadaného členského štátu za rovnakých podmienok ako štátni príslušníci dožiadaného členského štátu.
Súdny dvor preto dospel k záveru, že články 18 a 21 ZFEÚ sa majú vykladať v tom zmysle, že v prípade žiadosti tretieho štátu o vydanie občana Európskej únie, ktorý využil svoje právo na voľný pohyb, na účely výkonu trestu odňatia slobody, a nie trestného stíhania, dožiadaný členský štát, ktorého vnútroštátne právo zakazuje vydávanie vlastných štátnych príslušníkov na účely výkonu trestu a stanovuje možnosť vykonať takýto trest uložený v zahraničí na svojom území, je povinný zabezpečiť pre občana Únie, ktorý má trvalé bydlisko na jeho území, rovnaké zaobchádzanie, ako priznáva v oblasti vydávania vlastným štátnym príslušníkom.
C-237/21 Generalstaatsanwaltschaft München [ešte nerozhodnutá vec]
Skutková podstata
Vec vychádza zo žiadosti o vydanie S.M. na účely vykonania trestu odňatia slobody, ktorú Bosna a Hercegovina adresovala Nemecku.
Osoba, ktorej vydanie sa požaduje, je občanom Srbska, Bosny a Hercegoviny a Chorvátska, ktorý od polovice roka 2017 žil v Nemecku so svojou manželkou a od mája 2020 v Nemecku pracoval.
Generalstaatsanwaltschaft München (Mníchovská prokuratúra) so zreteľom na rozsudok vo veci Raugevicius požadovala, aby sa konštatovalo, že je neprípustné vydanie osoby, na ktorú sa vzťahuje žiadosť o vydanie.