ET
23.5.2022
Euroopa Liidu Teataja
C 207/17
5.
Kui neljandale küsimusele vastatakse jaatavalt: Kas 2021. aasta dopinguvastase föderaalseaduse § 8 alusel loodud sõltumatu vahekomisjoni puhul on tegemist ametiasutusega isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 10 tähenduses?
(1)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. aprilli 2016. aasta määrus (EL) 2016/679 füüsiliste isikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise ning direktiivi 95/46/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta (isikuandmete kaitse üldmäärus) (ELT 2016, L 119, lk 1).
Dyson Ltd, Dyson Technology Ltd, Dyson Operations Pte Ltd, Dyson Manufacturing Sdn Bhd, Dyson Spain, SL, Dyson Austria GmbH, Dyson sp. z o.o., Dyson Ireland Ltd, Dyson GmbH, Dyson, Dyson Srl, Dyson Sweden AB, Dyson Denmark ApS, Dyson Finland Oy, Dyson BV 18. veebruaril 2022 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (seitsmes koda) 8. detsembri 2021. aasta otsuse peale kohtuasjas T-127/19: Dyson jt versus komisjon (Kohtuasi C-122/22 P) (2022/C 207/24) Kohtumenetluse keel: inglise Pooled Apellandid: Dyson Ltd, Dyson Technology Ltd, Dyson Operations Pte Ltd, Dyson Manufacturing Sdn Bhd, Dyson Spain, SL, Dyson Austria GmbH, Dyson sp. z o.o., Dyson Ireland Ltd, Dyson GmbH, Dyson, Dyson Srl, Dyson Sweden AB, Dyson Denmark ApS, Dyson Finland Oy, Dyson BV (esindajad: solicitors ja avocats E. Batchelor, T. Selwyn Sharpe ja M. Healy) Teine menetlusosaline: Euroopa Komisjon
Apellantide nõuded Apellandid paluvad Euroopa Kohtul: — tühistada vaidlustatud kohtuotsus täies ulatuses; — otsustada, et komisjon pani toime piisavalt selge liidu õiguse rikkumise ja saata kahju hüvitamise nõue tagasi Üldkohtule; — jätta komisjoni kohtukulud tema enda kanda ja mõista talt välja Dysoni kohtukulud, mis on tekkinud käesolevas menetluses ja Üldkohtu menetluses.
Väited ja peamised argumendid Esiteks, Üldkohus moonutas Dysoni väiteid ja jättis oma otsuse põhjendamata.
Dysoni väide seisnes ainult selles, et komisjon tegi raske ja ilmselge vea, kui ta valis testimismeetodi, mis ei kuulunud selgelt tema kaalutlusõigusesse, nimelt tühjal tolmukogumisanumal põhineva testimise.
Üldkohus seda väidet ei käsitlenud.
Teiseks, Üldkohus rikkus piisavalt selget rikkumist käsitlevat kohtupraktikat kohaldades õigusnormi, sest ta ei omistanud otsustavat tähtsust oma järeldusele, et komisjon rikkus direktiivi 2010/30 artiklis 10 sätestatud nõuet, mis ei ole hõlmatud komisjoni kaalutlusõigusega.
Kolmandaks, Üldkohus kohaldas vääralt piisavalt selget rikkumist käsitlevaid õigusnorme ja moonutas õiguslikult tõendeid, järeldades, et direktiivis 2010/30 sätestatud nõue „kasutamisel“ tekitas tõlgendamisprobleeme.
Neljandaks, Üldkohus kohaldas vääralt piisavalt selget rikkumist käsitlevaid õigusnorme, leides, et direktiivis 2010/30 sätestatud nõudega „kasutamisel“ kaasnes regulatsiooni keerulisus.
Viiendaks, Üldkohus kohaldas vääralt piisavalt selget rikkumist käsitlevaid õigusnorme, kui ta järeldas, et seoses komisjoni poolt võrdse kohtlemise aluspõhimõtte rikkumisega ei esinenud rasket ja ilmselget viga.