DA
C 207/6
Den Europæiske Unions Tidende
23.5.2022
Parter i hovedsagen Sagsøger: LB Sagsøgt: Smetna palata na Republika Bulgaria
Konklusion 1) Artikel 58, stk.
1 og 4, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/24/EU af 26. februar 2014 om offentlige udbud og om ophævelse af direktiv 2004/18/EF, som ændret ved Kommissionens delegerede forordning (EU) 2017/2365 af 18. december 2017, skal fortolkes således, at denne bestemmelse ikke er til hinder for, at en ordregivende myndighed i forbindelse med en procedure for indgåelse af en offentlig kontrakt som udvælgelseskriterier vedrørende de økonomiske aktørers tekniske og faglige formåen kan stille strengere krav end de mindstekrav, som den nationale lovgivning opstiller, for så vidt som sådanne krav er relevante for at sikre, at en ansøger eller en tilbudsgiver har teknisk og faglig formåen til at gennemføre den pågældende kontrakt, er relaterede og står i forhold til kontraktens genstand.
2) Artikel 8, stk.
3, i Rådets forordning (EF, Euratom) nr.
2988/95 af 18. december 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser, sammenholdt med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr.
1303/2013 af 17. december 2013 om fælles bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden, Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond, Samhørighedsfonden og Den Europæiske Hav- og Fiskerifond og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr.
1083/2006, skal fortolkes således, at denne bestemmelse med forbehold af proportionalitetsprincippet ikke er til hinder for, at nationale myndigheder, som har til opgave at varetage Den Europæiske Unions finansielle interesser, bedømmer de samme kendsgerninger i en procedure om tildeling af en offentlig kontrakt forskelligt.
(1)
EUT C 228 af 14.6.2021.
Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 31. marts 2022 — IA mod Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgerichtshof — Østrig) (Sag C-231/21) (1) (Præjudiciel forelæggelse – område med frihed, sikkerhed og retfærdighed – Dublinsystemet – forordning (EU) nr.
604/2013 – artikel 29, stk.
2 – overførsel af asylansøgeren til den medlemsstat, der er ansvarlig for behandlingen af ansøgningen om international beskyttelse – frist for overførsel på seks måneder – mulighed for forlængelse af denne frist til højst et år i tilfælde af fængsling – begrebet »fængsling« – tvangsanbringelse af asylansøgeren på et hospitals psykiatriske afdeling med en dommers godkendelse) (2022/C 207/08) Processprog: tysk Den forelæggende ret Verwaltungsgerichtshof
Parter i hovedsagen Sagsøger: IA Sagsøgt: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl