RO
C 198/4
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
16.5.2022
Pârâtă: Autorité belge de la concurrence Cu participarea: Publimail SA, Comisia Europeană
Dispozitivul Articolul 50 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, interpretat în coroborare cu articolul 52 alineatul (1) din aceasta din urmă, trebuie interpretat în sensul că nu se opune ca o persoană juridică să fie sancționată cu amendă pentru săvârșirea unei încălcări a dreptului concurenței al Uniunii atunci când, pentru aceleași fapte, această persoană a făcut deja obiectul unei hotărâri judecătorești definitive la finalul unei proceduri referitoare la o încălcare a unei reglementări sectoriale vizând liberalizarea pieței în discuție, cu condiția ca să existe norme clare și precise care permit să se prevadă actele și omisiunile care pot face obiectul unui cumul de proceduri și de sancțiuni, precum și coordonarea dintre cele două autorități competente, ca cele două proceduri să fi fost desfășurate într-un mod suficient de coordonat într-un interval de timp apropiat și ca ansamblul sancțiunilor aplicate să corespundă gravității încălcărilor săvârșite.
(1)
JO C 161, 11.5.2020.
Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 22 martie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberster Gerichtshof – Austria) – Bundeswettbewerbsbehörde/Nordzucker AG, Südzucker AG, Agrana Zucker GmbH (Cauza C-151/20) (1) [Trimitere preliminară – Concurență – Articolul 101 TFUE – Înțelegere urmărită de două autorități naționale de concurență – Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Articolul 50 – Principiul ne bis in idem – Existența aceleiași încălcări – Articolul 52 alineatul (1) – Limitări aduse principiului ne bis in idem – Condiții – Urmărirea unui obiectiv de interes general – Proporționalitate] (2022/C 198/05) Limba de procedură: germana Instanța de trimitere Oberster Gerichtshof
Părțile din procedura principală Reclamantă și recurentă: Bundeswettbewerbsbehörde Pârâte și intimate: Nordzucker AG, Südzucker AG, Agrana Zucker GmbH
Dispozitivul 1) Articolul 50 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie să fie interpretat în sensul că nu se opune ca o întreprindere să fie urmărită de autoritatea de concurență a unui stat membru și să fie sancționată, dacă este cazul, cu o amendă pentru o încălcare a articolului 101 TFUE și a dispozițiilor corespunzătoare ale dreptului național al concurenței, ca urmare a unui comportament care a avut un obiect sau un efect anticoncurențial pe teritoriul acestui stat membru, în condițiile în care comportamentul respectiv a fost deja menționat de o autoritate de concurență a unui alt stat membru într-o decizie definitivă adoptată de aceasta cu privire la întreprinderea amintită, la finalul unei proceduri de constatare a încălcării articolului 101 TFUE și a dispozițiilor corespunzătoare ale dreptului concurenței al acestui alt stat membru, în măsura în care decizia respectivă nu se întemeiază pe constatarea unui obiect sau a unui efect anticoncurențial pe teritoriul primului stat membru.