LT
2022 5 16
Europos Sąjungos oficialusis leidinys
C 198/21
Šalys pagrindinėje byloje Kasatorė: T. S.A.
Kita kasacinio proceso šalis: Przewodniczący Krajowej Rady Radiofonii i Telewizji
Prejudicinis klausimas Ar 2010 m. kovo 10 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2010/13/ES dėl valstybių narių įstatymuose ir kituose teisės aktuose išdėstytų tam tikrų nuostatų, susijusių su audiovizualinės žiniasklaidos paslaugų teikimu, derinimo (Audiovizualinės žiniasklaidos paslaugų direktyva) (1) 20 straipsnio 2 dalis, siejama su šios direktyvos 4 straipsnio 1 dalimi, ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 11 ir 20 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiama priimti nacionalinės teisės normas, kuriomis rodyti reklamą perduodant vaikams skirtas programas būtų draudžiama tik televizijos programų transliuotojams, tačiau šis draudimas nebūtų taikomas užsakomųjų audiovizualinės žiniasklaidos paslaugų teikėjams?
(1)
OL L 95, 2010, p. 1.
2022 m. sausio 18 d.
Landgericht Erfurt (Vokietija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje XXX / Helvetia schweizerische Lebensversicherungs-AG (Byla C-41/22) (2022/C 198/31) Proceso kalba: vokiečių Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas Landgericht Erfurt
Šalys pagrindinėje byloje Ieškovas: XXX Atsakovė: Helvetia schweizerische Lebensversicherungs-AG
Prejudiciniai klausimai 1.
Ar Sąjungos teisę, visų pirma Direktyvos 90/619/EEB (1) 15 straipsnio 1 dalį, Direktyvos 92/96/EEB (2) 31 straipsnį ir Direktyvos 2002/83/EB (3) 35 straipsnio 1 dalį, prireikus siejamus su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 38 straipsniu, pažeidžia nacionalinės teisės nuostata arba teismų praktika, pagal kurias draudėjui, teisėtai pasinaudojusiam teise atsisakyti sutarties, tenka faktų pateikimo ir įrodinėjimo našta, susijusi su pačios draudimo bendrovės gautos naudos kiekybiniu įvertinimu?
Jei toks faktų pateikimo ir įrodinėjimo naštos paskirstymas yra galimas, ar pagal Sąjungos teisę, visų pirma veiksmingumo principą, reikalaujama, kad draudėjui savo ruožtu būtų numatyta teisė gauti informaciją iš draudiko arba naudotis kitomis palengvinančiomis priemonėmis, kad galėtų įgyvendinti savo teises? 2.
Ar draudikui, kuris vartotojui nesuteikė informacijos apie jo teisę atsisakyti sutarties arba suteikė informaciją netinkamai, draudžiama užginčyti iš to kylančias draudėjo teises, visų pirma teisę atsisakyti sutarties, remiantis teisės praradimu, piktnaudžiavimu teise arba praėjusiu terminu?