DA
C 198/52
Den Europæiske Unions Tidende
16.5.2022
Sag anlagt den 10. marts 2022 –Hamoudi mod Frontex (Sag T-136/22) (2022/C 198/76) Processprog: engelsk Parter Sagsøger: Alaa Hamoudi (Tyrkiet) (ved advokat F. Gatta) Sagsøgt: Det Europæiske Agentur for Grænse- og Kystbevogtning (Frontex)
Sagsøgerens påstande Det fastslås, at Frontex skal betale sagsøgeren et beløb på 250 000 EUR i erstatning for ikke-økonomisk skade som anført under hvert af de to krav.
Sagsøgeren kræver nærmere bestemt erstatning — for den skade, som sagsøgeren har lidt som følge af tilsidesættelser af hans grundlæggende rettigheder i henhold til artikel 1, 2, 3, 4 og 18, artikel 19, stk.
1 og 2, samt artikel 21 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«) under og efter den kollektive udvisning af sagsøgeren fra Grækenland, der fandt fra den 28. til den 29. april 2020 i Det Ægæiske Hav. — for de følelser af uretfærdighed og frustration, der blev fremkaldt hos sagsøgeren, som følge af at ophavsmanden eller medophavsmanden til den kollektive udvisning, som sagsøgeren var genstand for den 28. til den 29. april 2020, var et EU-agentur.
Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender. 1.
Med det første anbringende gøres det gældende, at Frontex godkendte iværksættelsen af Rapid Border Intervention (RBI) Aegean i strid med artikel 46, stk.
5, i forordning 2019/1896 (1), efter et åbenbart fejlskøn og magtmisbrug og uden at handle med den fornødne omhu, hvorved princippet om god forvaltningsskik blev tilsidesat.
Navnlig godkendte Frontex’ ED (Executive Director, herefter »direktøren«) ulovligt iværksættelsen af RBI Aegean i strid med artikel 46, stk.
5 i forordningen om agenturets oprettelse ved ikke at udøve sin skønsbeføjelse med hensyn til selve undersøgelsen af, om denne bestemmelse fandt anvendelse på reguleringen af denne ekstremt ustabile situation.
Alternativt foretog direktøren et åbenbart fejlskøn, begik magtmisbrug og undlod at handle med den fornødne omhu ved at vurdere, at artikel 46, stk.
5, ikke fandt anvendelse på den situation, der skulle reguleres.
Hverken den første eller den anden form for ikke-økonomisk skade ville være opstået, havde det ikke været for Frontex’ ulovlige undladelse eller handlinger. 2.
Med det andet anbringende gøres det gældende, at Frontex begik ulovlig erstatningspådragende passivitet, da agenturet undlod at handle i overensstemmelse med artikel 46, stk.
4, i forordning 2019/1896 i strid med dets positive forpligtelser i henhold til denne forordnings artikel 80 og chartrets (2) artikel 1, 2, 3, 4, 18 og artikel 19, stk.
1 og 2, samt artikel 21 og princippet om god forvaltningsskik, samt udviste magtmisbrug og begik åbenbare fejlskøn.
Frontex’ direktør undlod ulovligt at anvende sin skønsbeføjelse i forhold til artikel 46, stk.
4, i forordningen om agenturets oprettelse før, under og også efter at tilbagedrivelsesoperationen fandt sted den 28. til den 29. april 2020.
Alternativt foretog direktøren et åbenbart fejlskøn, begik magtmisbrug og undlod at handle med den fornødne omhu ved at vurdere, at artikel 46, stk.
4, ikke fandt anvendelse på den situation, der skulle reguleres.
Hverken den første eller den anden form for ikke-økonomisk skade ville være opstået, havde det ikke været for Frontex’ anfægtede ulovlige passivitet. 3.
Med det tredje anbringende gøres det gældende, at Frontex begik en ulovlig erstatningspådragende handling i forbindelse med tilbagedrivelsesoperationen den 28. til den 29. april 2020 ved at tilsidesætte sagsøgerens grundlæggende rettigheder i henhold til chartrets artikel 1, 2, 3, 4, 18 og artikel 19, stk.
1 og 2, samt artikel 21.