C 198/52
CS
Úřední věstník Evropské unie
16.5.2022
Žaloba podaná dne 10. března 2022 – Hamoudi v.
Frontex (Věc T-136/22) (2022/C 198/76) Jednací jazyk: angličtina Účastníci řízení Žalobce: Alaa Hamoudi (Turecko) (zástupce: F. Gatta, advokát) Žalovaná: Evropská agentura pro pohraniční a pobřežní stráž
Návrhová žádání Žalobce navrhuje, aby Tribunál nařídil agentuře Frontex zaplatit žalobci částku 250 000 eur jako náhradu nemajetkové újmy s ohledem na každý ze dvou žalobních důvodů.
Žalobce zejména požaduje náhradu: — za škodu, kterou utrpěl v důsledku porušení jeho základních práv podle článků 1, 2, 3, 4, 18, čl. 19 odst.
1, čl. 19 odst.
2 a článku 21 Listiny základních práv EU (dále jen „Listina“) v průběhu a po jeho hromadném vyhoštění z Řecka, k němuž došlo od 28. do 29. dubna 2020 v Egejském moři; — za jeho pocity nespravedlnosti a frustrace, které mu způsobila skutečnost, že autorem nebo spoluautorem hromadného vyhoštění namířeného proti němu ve dnech 28. až 29. dubna 2020 byla agentura Evropské unie.
Žalobní důvody a hlavní argumenty Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody. 1.
První žalobní důvod vycházející z toho, že agentura Frontex schválila zahájení zásahu rychlé reakce na hranicích v Egejském moři v rozporu s čl.
46 odst.
5 nařízení 2019/1896 (1) na základě zjevně nesprávného posouzení, zneužití pravomoci, přičemž nejednala s řádnou péčí, čímž nedodržela zásadu řádné správy.
Výkonný ředitel agentury Frontex zejména nezákonně schválil zahájení zásahu rychlé reakce na hranicích v Egejském moři v rozporu s čl.
46 odst.
5 zakládajícího nařízení agentury tím, že nevyužil své diskreční pravomoci ve vztahu k samotnému posouzení použitelnosti tohoto ustanovení na extrémně nestabilní situaci, kterou bylo třeba regulovat.
Podpůrně se výkonný ředitel dopustil zjevně nesprávného posouzení a zneužití pravomoci a nesplnil svou povinnost jednat s řádnou péčí, když měl za to, že čl. 46 odst.
5 se nevztahuje na situaci, kterou bylo třeba regulovat.
K prvnímu i druhému aspektu nemajetkové újmy by nedošlo bez protiprávního opomenutí nebo jednání, které lze přičíst agentuře Frontex. 2.
Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že se agentura Frontex dopustila protiprávního opomenutí, které může zakládat mimosmluvní odpovědnost, tím, že nejednala v souladu s čl.
46 odst.
4 nařízení 2019/1896, v rozporu se zásadou řádné správy a s jejími pozitivními povinnostmi podle článku 80 uvedeného nařízení a článků 1, 2, 3, 4, 18, čl. 19 odst.
1, čl. 19 odst.
2 a článku 21 Listiny (2), a dále se dopustila zneužití pravomoci a zjevně nesprávného posouzení.
Výkonný ředitel agentury Frontex protiprávně neuplatnil své diskreční pravomoci ve vztahu k čl. 46 odst.
4 zakládajícího nařízení agentury před, během a také po výskytu zatlačovací operace ve dnech 28. až 29. dubna 2020.
Podpůrně se výkonný ředitel dopustil zjevně nesprávného posouzení a zneužití pravomoci a nesplnil svou povinnost péče vzhledem k tomu, že čl. 46 odst.
4 se na situaci, kterou bylo třeba regulovat, nevztahuje.
Oba aspekty nemajetkové újmy by nevznikly bez napadené protiprávní nečinnosti agentury Frontex. 3.
Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že se agentura Frontex dopustila protiprávního jednání, které může založit mimosmluvní odpovědnost v souvislosti se zatlačovací operací ve dnech 28. až 29. dubna 2020 tím, že porušila základní práva žalobce podle článků 1 a 2, 3, 4, 6, 18, čl. 19 odst.
1, čl. 19 odst.
2 a článku 21 Listiny.