BG
16.5.2022 г.
Официален вестник на Европейския съюз
C 198/13
Страни в главното производство Ищец: BNP Paribas Personal Finance SA Ответници: AN, CN при участието на: Caisse régionale de crédit agricole mutuel du Languedoc
Диспозитив 1) Член 4, параграф 2 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкува в смисъл, че при договор за кредит, деноминиран в чуждестранна валута, изискването за прозрачност на клаузите на този договор — които определят като разчетна валута чуждестранна валута, а като валута на изплащане евро, и които носят валутен риск за кредитополучателя — е изпълнено, когато продавачът или доставчикът е предоставил на потребителя достатъчни и точни данни, които позволяват на средния, относително осведомен и в разумни граници наблюдателен и съобразителен потребител да разбере конкретното функциониране на разглеждания финансов механизъм и съответно да оцени риска през целия срок на същия договор от такива клаузи да настъпят потенциално значими отрицателни икономически последици за финансовите му задължения.
2) Член 3, параграф l от Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, че клаузите на договор за кредит — които определят като разчетна валута чуждестранна валута, а като валута на изплащане евро, и които носят за кредитополучателя валутен риск, без да предвиждат таван — могат да създадат значителна неравнопоставеност между произтичащите от посочения договор права и задължения на страните в ущърб на потребителя, щом продавачът или доставчикът не е имал основание да очаква, ако се съобрази с изискването за прозрачност по отношение на потребителя, че последният ще приеме несъразмерен валутен риск, който произтича от подобни клаузи, при което евентуална констатация, че продавачът или доставчикът не е действал добросъвестно, сама по себе си не е достатъчна, за да се установи наличието на такава неравнопоставеност.
(1)
Дата на подаване: 14 февруари 2020 г.
Определение на Съда (осми състав) от 25 март 2022 г. (преюдициално запитване от Специализирания наказателен съд — България) — Наказателно производство срещу ИП, ДД, ЗИ, СС, ХЯ (Дело C-609/21) (1) (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Член 4, параграф 3 ДЕС — Член 267 ДФЕС — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 47, втора алинея — Член 94 от Процедурния правилник на Съда — Съдържание на преюдициалното запитване — Национална норма, съгласно която националният наказателен съд следва да се самоотведе, когато в преюдициалното запитване е взел становище по фактическата обстановка по делото, тъй като в противен случай ще бъде отменен бъдещият акт по същество — Член 18 ДФЕС — Член 21, параграф 2 от Хартата — Член 23 от Статута на Съда на Европейския съюз — Задължение на националните съдилища да уведомят държавата си членка за всяко отправено до Съда преюдициално запитване) (2022/C 198/19) Език на производството: български Запитваща юрисдикция Специализиран наказателен съд
Страни в главното производство ИП, ДД, ЗИ, СС, ХЯ