12.5.2022
SK
Úradný vestník Európskej únie
C 193/45
a v podhorí sa väčšina pozemkov hodí na vypásanie, najmä ako horské pasienky.
Chov hospodárskych zvierat na pastvinách je najvhodnejším riešením na čo najlepšie zhodnocovanie travín, preto má chov prežúvavcov, najmä hovädzieho dobytka a oviec, v Pyrenejach silné zastúpenie.
Tento systém však môže fungovať len s plemenami, ktorým toto územie vyhovuje.
Ovčiarstvo je rozšírené v celom pyrenejskom horskom masíve, čo súvisí s celoročným rastom trávy vďaka vlhkému a miernemu podnebiu.
O rozšírení a rozlíšení troch dojných a siedmich dojčiacich plemien, ktoré sa dobre adaptovali na miestne špecifické podmienky, rozhodli klimatické gradienty, a najmä zrážkový gradient medzi jednotlivými územiami oblasti.
Reliéf zabezpečuje stupňovitosť vegetácie, ktorá sa využíva podľa ročných období, čo je charakteristické pre riadenie chovu oviec.
Pastevný ekosystém je z historického hľadiska systém postavený na sezónne sa presúvajúcich stádach bylinožravcov tak, aby sa rozumne využili horské traviny, ktoré sa dopĺňajú najmä krmovinami a obilninami.
Ovce odolných pyrenejských plemien sú prispôsobené výkyvom počasia a sezónnemu pobytu na horských pasienkoch.
Aj dnes sú v oblasti najrozšírenejšie.
Sú odolné, pretože nebývajú ťažké a ich stavba tela s dlhými tenkými nohami je prispôsobená na chôdzu.
Aj výkrm jahniat má v pohorí Pyrenejí tradíciu, rozvíjal sa najčastejšie v dojčiacich systémoch, ktorých jediný príjem pochádza z predaja jahňaťa.
Preto sa jahňatá museli vykrmovať na mieste, aby z nich bol čo najväčší úžitok.
Napriek tomu sa istá časť jatočných jahniat tradične vykrmuje mimo domovského chovu, vo výkrmniach, čo je dané roztrúsenosťou horských poľnohospodárskych podnikov a nízkym potenciálom oblasti na produkciu krmív na výkrm.
Jahňa „Agneau des Pyrénées“ je výsledkom metód chovu a know-how spätých so zemepisnou oblasťou.
Zemepisná oblasť sa vyznačuje osobitými terénnymi a podnebnými podmienkami vhodnými na chov hospodárskych zvierat, najmä ovčiarstvo.
Celé územie Pyrenejí, ktoré je kombináciou vysokohorského a podhorského prostredia, praje chovu hospodárskych zvierat a obzvlášť oviec.
Vďaka pestrosti reliéfu a podnebia sa môžu hornaté a kopcovité oblasti dopĺňať.
Ovce sa pasú najmenej sedem mesiacov v roku v horách a na zatrávnených vŕškoch.
Poľnohospodárske podniky sa pomocou životaschopných poľnohospodársko-pastevných systémov v týchto náročných podmienkach územia Pyrenejí udržali vďaka odolnosti spomínaných plemien, ktoré sa dokážu prispôsobiť náročným pôdnym a klimatickým podmienkam.
Stupňovitosť vegetácie sa využíva podľa ročných období a je charakteristická pre riadenie chovu oviec v Pyrenejach.
Využívanie miestnych pyrenejských odolných plemien vedie k uplatňovaniu postupov zohľadňujúcich typické vlastnosti tohto územia (rozptýlenosť poľnohospodárskych podnikov: problémy s izolovanosťou, dostupnosť zdrojov krmiva, ťažkosti s odberom).
Za rozšírením desiatich plemien oviec stojí osobitosť a rozmanitosť prírodných podmienok v pyrenejskom horskom pásme.
Každé z desiatich plemien dokonale adaptovaných na územie a spôsoby chovu v Pyrenejach dáva špecifické jahňatá so slabou mäsitosťou.
Dojné ovce sa doja, preto sa jahňatá musia od nich odstavovať, keď sú ešte mladé.
Ovčie mlieko je vďaka tráve rastúcej na tomto území mimoriadne výdatné a spĺňa preto všetky výživové potreby jahniat, ktoré okrem materského mlieka priamo z vemena nedostanú žiadnu inú výživu.
Preto je mäso z takéhoto mliečneho jahňaťa svetlé až ružovkasté.
Dojčiace ovce sa nedoja, preto sú najmenej šesťdesiat dní väčšinu času pri jahňatách, kým sa jahňatám vyvinie tráviaci systém prežúvavcov a prejdú z mliečnej výživy na výživu založenú na krmovinách a obilninách.
Vďaka takejto dvojfázovej výžive a veku jahňaťa, ktoré nie je ani príliš mladé, ani príliš staré, je jeho mäso ružovkastej farby.
Chovatelia si uchovali svoje systémy chovu, ktoré im umožňujú produkovať dva uznávané a oceňované druhy jahniat: