12.5.2022
CS
Úřední věstník Evropské unie
C 193/45
nejvhodnějším řešením pro maximální využití těchto pastvin, a proto je v Pyrenejích vysoký podíl chovů přežvýkavců, zejména skotu a ovcí.
Tento systém může fungovat pouze s plemeny přizpůsobenými tomuto území.
Chov ovcí najdeme v celém pyrenejském řetězci ve spojení s růstem trávy v průběhu roku díky mírnému a vlhkému klimatu.
Klimatické gradienty, a zejména srážkové gradienty, mezi různými úseky oblasti vysvětlují vývoj a diferenciaci tří mléčných plemen a sedmi plemen bez tržní produkce mléka dobře přizpůsobených místním specifikům.
Reliéf zajišťuje vegetační stupně, jichž je využíváno s ohledem na roční období, dle něhož je řízen chov ovcí.
Pastevní ekosystém je historicky systém zaměřený na migrující býložravce za účelem racionálního využívání horské trávy, doplněné zejména pícninami a obilovinami.
Ovce pyrenejských plemen jsou nenáročné, přizpůsobené klimatickým změnám a zaháněním na letní pastvu na horských pastvinách.
V této oblasti se vyskytují převážně dodnes.
Nenáročná plemena mají morfologii přizpůsobenou chůzi, s dlouhými a tenkými nohami, a jsou spíše lehké.
Výkrm jehňat je rovněž zvyklostí tradičně provozovanou v pyrenejském masivu, nejčastěji v systémech bez tržní produkce mléka, jejichž jediným příjmem je prodej jehňat, která je proto nutné vykrmovat na místě, aby z nich byl co nejlepší výtěžek.
Nicméně vzhledem k rozptýlenosti horských hospodářství a nízkému potenciálu produkce krmiva na výkrm v těchto oblastech jsou některá jatečná jehňata tradičně „dokrmována“ mimo své rodné hospodářství, ve výkrmném středisku.
Pyrenejská jehňata vzešla z metod produkce a dovedností spojených s tímto územím: Zeměpisná oblast má zvláštní podmínky reliéfu a klimatu vhodné pro chov, zejména chov ovcí.
Soustava Pyrenejí, do níž spadají vysoké hory a jejich podhůří, podporuje rozvoj chovu, a zejména chovu ovcí.
Její rozmanitý reliéf a klima umožňují vzájemné doplnění mezi horskými oblastmi a svažitými oblastmi.
Ovce totiž mají schopnost krmit se samy minimálně sedm měsíců v roce na pastvě v horách a na travnatých stráních.
Díky své nenáročnosti umožnila tato plemena udržovat hospodářství v obtížném terénu prostřednictvím životaschopných zemědělských pastevních systémů, protože se mohou přizpůsobit půdním a klimatickým omezením pyrenejského prostředí.
Vegetační stupňovitost se využívá s ohledem na roční období, což charakterizuje řízení chovu ovcí.
Používání místních nenáročných pyrenejských plemen zavádí postupy, které zohledňují odlišné charakteristiky tohoto území (rozptýlení jednotlivých hospodářství, problémy izolace, dostupnost zdrojů krmiva, obtíže svozu).
Zvláštnosti a rozmanitost podmínek prostředí uvnitř pyrenejského řetězce umožnily rozvoj deseti plemen ovcí.
Každé z těchto deseti plemen, dokonale přizpůsobených svému území a pyrenejským chovatelským postupům, vede k produkci specifických jehňat, která jsou slabě zmasilá.
Dojné ovce jsou dojeny, takže musí být odděleny od svého jehněte, dokud je jehně ještě mladé.
Růst trávy na tomto území jim umožňuje, aby měly zvláště bohaté mléko, které splňuje všechny nutriční potřeby jehňat, jež nedostávají jinou potravu než mléko z vemene své matky.
Maso z tohoto mléčného jehněte bude tedy světlé až světle narůžovělé.
Ovce bez užitkové produkce mléka se nedojí, takže většinu času jsou se svými jehňaty po dobu minimálně šedesát dní, což je doba, kdy se u jehněte vyvine trávicí systém přežvýkavce a přejde z mléčné stravy na stravu založenou na pícninách a obilninách.
Tato výživa ve dvou etapách a věk jehňat, kdy jehně není ani příliš mladé, ani příliš staré, umožňuje získat maso narůžovělé barvy.
Chovatelé si zachovali své systémy chovu, které umožňují produkovat tyto dva druhy jehňat, jež jsou uznávány a oceňovány: