C 185/6
CS
Úřední věstník Evropské unie
6.5.2022
(26)
K posílení účinnosti podmínek slučitelnosti podle tohoto nařízení by mělo být možné, aby Komise odňala výhodu blokové výjimky pro budoucí opatření podpory v případě, že tyto požadavky nebudou plněny.
Komise by měla mít možnost omezit toto odnětí výhody blokové výjimky na určité druhy podpory, určité příjemce nebo opatření podpory přijatá určitými orgány, týká-li se nedodržování tohoto nařízení pouze určité omezené skupiny opatření nebo určitých orgánů.
Takové cílené odnětí výhody by mělo být přiměřeným prostředkem nápravy, který by přímo souvisel se zjištěným případem nedodržení tohoto nařízení.
V případě nedodržení podmínek slučitelnosti, které jsou stanoveny v kapitolách I a III, se toto nařízení na poskytnutou podporu vztahovat nebude, a ta proto bude považována za protiprávní podporu, kterou Komise přezkoumá v rámci příslušného postupu podle nařízení (EU) 2015/1588.
V případě nesplnění požadavků stanovených v kapitole II nemá odnětí výhody blokové výjimky pro budoucí opatření podpory žádný vliv na skutečnost, že na minulá opatření vyhovující tomuto nařízení se bloková výjimka vztahovala.
(27)
Za účelem odstranění rozdílů, které mohou vést k narušení hospodářské soutěže, pro usnadnění koordinace mezi různými iniciativami Unie a členských států, které se zaměřují na malé a střední podniky, jakož i z důvodu administrativní a právní jistoty by definice malých a středních podniků použitá pro účely tohoto nařízení měla vycházet z definice v doporučení Komise 2003/361/ES (13).
(28)
Toto nařízení by se mělo vztahovat na druhy podpory poskytované v odvětví rybolovu a akvakultury, které byly Komisí v minulosti systematicky schvalovány.
Tato podpora by neměla vyžadovat individuální posuzování slučitelnosti s vnitřním trhem ze strany Komise v každém jednotlivém případě, za předpokladu, že splňuje podmínky stanovené v nařízení (EU) 2021/1139 a ve společné rybářské politice.
(29)
V souladu s čl.
107 odst.
2 písm.
b) SFEU je podpora na náhradu škod způsobených přírodními pohromami slučitelná s vnitřním trhem.
V zájmu právní jistoty je nutné vymezit druhy událostí, které lze považovat za přírodní pohromu, na niž se výjimka podle tohoto nařízení vztahuje.
Pro účely tohoto nařízení by za přírodní pohromy mělo být považováno zemětřesení, sesuvy půdy, záplavy, zejména záplavy způsobené vodami z přetékajících řek a jezer, laviny, tornáda, hurikány, sopečné erupce a samovolné přírodní požáry.
(30)
Rybolov a akvakultura jsou odvětvími, která jsou obzvláště vystavena nepříznivým povětrnostním podmínkám a nákazám zvířat.
Zkušenosti ukazují, že těmito jevy bývají mimořádně zasažena a rybářům v jejich důsledku vznikají značné škody.
Opatření zaměřená na odpovídající pojištění a náhradu těchto škod jsou považována za vhodný nástroj, který podnikům pomůže z těchto škod se zotavit a pokračovat v činnosti, čímž zajišťuje rozvoj hospodářských činností v těchto odvětvích.
(31)
Za přírodní pohromy ve smyslu čl.
107 odst.
2 písm.
b) SFEU by neměly být považovány škody způsobené nepříznivými povětrnostními podmínkami, např. bouřemi, mrazem, krupobitím, ledem, deštěm či suchem, k nimž dochází spíše pravidelně.
Je-li však jejich dopad na hospodářskou činnost takový, že je lze k přírodní pohromě přirovnat, podpora určená na nápravu škody způsobené nepříznivými povětrnostními podmínkami by měla být považována za slučitelnou s vnitřním trhem podle čl. 107 odst.
3 písm.
c) SFEU.
(32)
Aby bylo zajištěno, že výjimka se skutečně vztahuje na podporu poskytnutou na náhradu škod způsobených přírodními pohromami a nepříznivými povětrnostními podmínkami, jež lze k přírodní pohromě přirovnat, mělo by toto nařízení podle zavedených postupů stanovit podmínky, za nichž mohou uvedené režimy podpory uvedené blokové výjimky využít.
Tyto podmínky by se měly týkat zejména formálního uznání události za přírodní pohromu nebo nepříznivé povětrnostní podmínky, jež lze k přírodní pohromě přirovnat, ze strany příslušných orgánů členských států a přímé příčinné souvislosti mezi přírodní pohromou a škodou vzniklou podniku, který je příjemcem podpory, přičemž tímto příjemcem může být i podnik v obtížích, a měly by zajistit, že nebude docházet k nadměrné náhradě škody.
Náhrada škody by neměla přesáhnout rámec nezbytný k tomu, aby příjemci byl umožněn návrat ke stavu, který panoval před tím, než k události došlo.
(13) Doporučení Komise 2003/361/ES ze dne 6. května 2003 o definici mikropodniků a malých a středních podniků (Úř. věst.
L 124, 20.5.2003, s. 36).