C 184/26
SL
Uradni list Evropske unije
5.5.2022
sreda 20. oktobra 2021
v drobnem tisku, in naj potrošniku omogoči večjo prepoznavnost porekla osnovnih sestavin; poziva Komisijo, naj predlaga zakonodajne spremembe pravil o označevanju medu, ki bodo omogočile boljše obveščanje potrošnikov, in naj s povečanjem pregledov uvoza podpre čebelarski sektor EU, da se prepreči uvoz ponarejenega medu, pri čemer poudarja, da je treba za boj proti goljufijam s hrano učinkovito uveljavljati vse oznake države izvora;
98. pozdravlja namero Komisije, da bo vzpostavila okvir za označevanje trajnostnih živil, ter jo poziva, naj opredeli metodologijo in določi, katere razsežnosti trajnostnosti bi bile v ta okvir zajete, hkrati pa zagotovi, da novi sistem ne bo v nasprotju z obstoječimi okoljskimi okviri, kot sta znak EU za okolje in ekološki logotip; poudarja, da se trenutno uporabljajo številne neutemeljene in celo zavajajoče okoljske trditve in oglaševalske metode, in poziva Komisijo, naj uvede regulativni okvir, ki bo vzpostavil jasen, hiter in učinkovit postopek predhodne odobritve za vse navedbe in oznake trajnostnosti; poudarja, da bi takšen okvir potrošnike zaščitil pred neresničnimi trditvami glede trajnostnosti, in hkrati zagotovil, da bodo podjetja, ki si resnično prizadevajo za okolju prijaznejše dejavnosti, primerno nagrajena za svoj trud; poudarja, da bi morali javni nadzorni organi pregledovati vse oznake, ki so dovoljene na živilih;
99. poudarja, da je treba uvesti označevanje živalskih proizvodov, ki bo zajemalo metodo proizvodnje, kazalnike dobrobiti živali in kraj rojstva, vzreje in zakola živali, ter poudarja, da bi bilo treba te zahteve razširiti na predelane proizvode, da bi povečali preglednost, pomagali potrošnikom pri boljši izbiri in prispevali k dobrobiti živali; poudarja, da bi bilo treba bolje podpreti proizvodnjo rastlinskih beljakovin in njihovo uvajanje na trg, ter poziva, naj se nemudoma uskladijo zahteve v zvezi z označevanjem vegetarijanskih in veganskih živil, ki bi morale biti že zdavnaj usklajene;
100. ponovno izraža prepričanje, da politični ukrepi za povečanje trajnostnosti prehranskega sistema ne bi smeli temeljiti le na prenosu odgovornosti na potrošnike, ki naj bi kupovali trajnostne proizvode, saj to ni dovolj učinkovito, čeprav je izbira potrošnikov pomemben dejavnik za uvajanje trajnostno proizvedene in bolj zdrave prehrane; poudarja pomen dobre izobrazbe na področju prehranjevanja in okolja ter razpoložljivosti lahko razumljivih ustreznih informacij v zvezi s tem; poudarja, da bi moralo označevanje trajnostnosti temeljiti na znanstvenih in usklajenih merilih, po možnosti vključevati inšpekcijske preglede s strani javnih nadzornih organov in po potrebi nove zakonodajne ukrepe; vendar ugotavlja, da zgolj certificiranje in označevanje, ki ga opravljajo tretje osebe, nista učinkovito, temveč samo dopolnilno orodje za prehod na trajnostno proizvodnjo in potrošnjo; priznava, da je večja preglednost na podlagi metod, kot je označevanje, pomemben element, ki lahko potrošnikom pomaga pri sprejemanju bolj trajnostnih odločitev o nakupu, kar je pomembno za prehod na bolj trajnosten, regionalen in zdrav prehranski sistem;
101. poudarja, da morajo cene hrane potrošnikom dati pravi signal; meni, da so dejanske cene živil, ki odražajo dejanske stroške proizvodnje za kmete in tudi za okolje in družbo, edini način za dolgoročno doseganje trajnostnih in poštenih prehranskih sistemov; zato pozdravlja cilj strategije, da se živilsko industrijo usmeri v prakse, ki bodo potrošnikom olajšale zdravo in trajnostno izbiro, ki bo dostopna in cenovno sprejemljiva; podpira, da se državam članicam omogoči večja prožnost pri razlikovanju stopenj DDV za hrano z različnimi vplivi na zdravje in okolje ter da se jim omogoči, da izberejo ničelno stopnjo DDV za zdrava in trajnostna živila, kot sta sadje in zelenjava, kot se to že izvaja v nekaterih državah članicah, kar pa še ni mogoče v vseh državah članicah (74), ter višjo stopnjo DDV za nezdravo hrano in hrano, ki ima velik okoljski odtis; opozarja, da se izdatki gospodinjstev za hrano med državami članicami EU močno razlikujejo in da bi bilo treba potrošnikom v vseh državah članicah zagotoviti cenovno dostopnost hrane, hkrati pa zagotoviti tudi pošten dohodek primarnim proizvajalcem za njihove trajnostne in zdrave proizvode ter povečati preglednost in ozaveščenost potrošnikov o stroških in dobičkih, ki nastanejo v posamezni fazi verige preskrbe s hrano; poziva Komisijo, naj izvede študijo, ki bo v ekonomskem smislu količinsko opredelila okoljske in družbene stroške, tudi zdravstvene stroške, povezane s proizvodnjo in uživanjem živil, ki se na trgu EU največ uživajo;
(74)
Supporting the mid-term evaluation of the EU Action Plan on childhood obesity.
The childhood obesity study (Podpora vmesni oceni akcijskega načrta EU o debelosti pri otrocih.
Študija o debelosti pri otrocih).
EPHORT consortium: Jolanda Boer, Jeanine Driesenaar, Anneke Blokstra, Francy Vennemann, Nikolai Pushkarev, Johan Hansen.
https://op.europa.eu/en/publication-detail/-/ publication/7e0320dc-ee18-11e8-b690-01aa75ed71a1/language-en.