2022.5.5.
HU
Az Európai Unió Hivatalos Lapja
C 184/129 2021. október 21., csütörtök
39. úgy véli, hogy valamennyi éghajlati és kapcsolódó energiapolitikának tükröznie kell az ökoszisztémákkal és a különböző szén-dioxid-tárolókkal kapcsolatos naprakész tudományos eredményeket, valamint azok valódi értékét az éghajlatváltozás mérséklése és az ahhoz való alkalmazkodás szempontjából; az a véleménye, hogy az éghajlatváltozás mérséklését és az ahhoz való alkalmazkodást támogató eszközként létfontosságúak a természeten alapuló megoldások és az ökoszisztéma-alapú megközelítések, valamint az ökoszisztémák és a biológiai sokféleség helyreállítása és védelme; több adatot kér a szén-dioxidban és fajokban gazdag ökoszisztémákon belüli és kívüli területekről, valamint a természetvédelmi kezelési, védelmi és helyreállítási intézkedések minőségéről a helyreállítási prioritásokra, valamint az éghajlatváltozás és a biológiai sokféleség csökkenése elleni küzdelemre irányuló intézkedésekre és szakpolitikákra vonatkozó tájékozott döntéshozatalhoz; 40. hangsúlyozza, hogy ezt az éghajlat-politikát az igazságos átmenet elvével és a „szennyező fizet” elvvel összhangban, a környezetileg káros támogatások fokozatos kivezetésével párhuzamosan és az összes érdekelt féllel, így a civil társadalommal, a szociális partnerekkel és a privát szférával szoros együttműködésben kell megvalósítani, senkit sem hagyva ki a folyamatból; úgy véli ezért, hogy nagyobb átláthatóság, a szociális partnerségek és a civil társadalmi szerepvállalás helyi, regionális, nemzeti és uniós szinten történő megerősítése elengedhetetlen ahhoz, hogy a társadalom valamennyi szektorában igazságos, inkluzív és szociálisan fenntartható módon valósuljon meg a klímasemlegesség; emlékeztet arra, hogy az uniós klímarendelet 10. cikke olyan eszközöket biztosít, amelyek célja ágazati indikatív önkéntes dekarbonizációs ütemtervek kidolgozása az EU-n belül a legtöbb káros anyagot kibocsátó ágazatok számára, és sürgeti a Bizottságot, hogy működjön együtt ezekkel az ágazatokkal a hasonló ütemtervek megkönnyítése érdekében; 41. hangsúlyozza, hogy az éghajlatváltozás mérséklése vagy az ahhoz való alkalmazkodás érdekében hozott intézkedések nem vezethetnek az EU-ban vagy harmadik országokban már meglévő környezeti problémák súlyosbodásához vagy új problémák kialakulásához; e tekintetben felhívja a figyelmet az alacsony szén-dioxid-kibocsátású gazdaságra való átálláshoz vagy az éghajlatváltozás elleni küzdelemhez szükséges egyes kritikus nyersanyagok iránti növekvő kereslettel összefüggő környezeti kockázatokra, és felhívja a Bizottságot, hogy fellépései során vegye figyelembe ezeket a kockázatokat, és az elővigyázatosság elvével összhangban törekedjen e kockázatok minimalizálására; 42. úgy véli, hogy a Next Generation EU gazdaságélénkítési csomag fenntartható politikák formájában történő ambiciózus végrehajtása számos előnnyel jár a gazdasági visszaesés időszakában a növekedés ösztönzését illetően, például új munkahelyek teremtésével és magasabb rövid távú fiskális multiplikátorok biztosításával, és jelentősebb hosszú távú költségmegtakarításokhoz vezet, valamint lehetőséget kínál arra, hogy más nemzetek is lássák a gazdaságuk számára nyújtott előnyöket; ösztönzi a Bizottságot, a Tanácsot és a tagállamokat, hogy maximalizálják a zöld átállás támogatása tekintetében a csomagban rejlő lehetőségeket; 43. hangsúlyozza, hogy támogatni kell a fenntartható gazdasági növekedést és az új, környezetbarát technológiák fejlesztését, mivel ezek az éghajlatváltozás mérséklésének jelentős mozgatórugói lehetnek;
Alkalmazkodás az éghajlatváltozáshoz, veszteségek és károk 44. ismételten hangsúlyozza, hogy az alkalmazkodást célzó intézkedések elkerülhetetlenül szükségesek valamennyi ország számára, ha minimálisra kívánják csökkenteni az éghajlatváltozás negatív hatásait, és el akarják érni az éghajlatváltozás hatásaival szembeni rezilienciát és a fenntartható fejlődést, tudomásul véve a fejlődő országok éghajlatváltozás hatásaival szembeni sajátos sérülékenységét, különösen a legkevésbé fejlett országokat, valamint a fejlődő kis szigetállamokat illetően; felhívja az Uniót és a tagállamokat, hogy fokozzák az alkalmazkodást célzó intézkedéseket és vonják be a helyi hatóságokat annak érdekében, hogy teljes mértékben tiszteletben tartsák a Párizsi Megállapodás szerinti kötelezettségvállalásokat, és biztosítsák, hogy az uniós alkalmazkodási politikák megfeleljenek az Unió globális vezető szerepének az éghajlatváltozás mérséklése terén; e tekintetben üdvözli az új uniós alkalmazkodási stratégiát, a biológiai sokféleséggel kapcsolatos uniós stratégiával való összefüggéseket és az alkalmazkodásra vonatkozó, az európai klímarendeletből eredő új szabályozási keretet, és felszólít az ambiciózus végrehajtásukra, beleértve a nemzetközi elemeiket is; 45. hangsúlyozza, hogy a Bizottság által 2021. február 24-én elfogadott uniós alkalmazkodási stratégia kifejezi a Bizottság azon célkitűzését, hogy növelje az erőforrásokat és tovább mozgósítsa a nagyléptékű alkalmazkodási finanszírozást, és hogy különös figyelmet kell fordítani annak biztosítására, hogy a pénzügyi források eljussanak a fejlődő országok legkiszolgáltatottabb közösségeihez; 46. üdvözli az uniós klímarendelet 4. cikke szerinti, az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodásra vonatkozó új szabályozási keretet; hangsúlyozza, hogy további, egyértelmű célokat és mérföldköveket meghatározó szabályozási intézkedésekre van szükség az alkalmazkodóképesség fokozása, a reziliencia megerősítése és az éghajlatváltozással szembeni kiszolgáltatottság minimalizálása érdekében;