C 184/26
FI
Euroopan unionin virallinen lehti
5.5.2022
Keskiviikko 20. lokakuuta 2021
siitä, että pääainesosien alkuperä on paremmin kuluttajien nähtävissä; kehottaa komissiota ehdottamaan hunajan merkintäsääntöihin lainsäädäntömuutoksia kuluttajille annettavien tietojen parantamiseksi ja tukemaan EU:n mehiläishoi­ toalaa tehostamalla tuontitarkastuksia, jotta voidaan estää väärennetyn hunajan tuonti, ja korostaa samalla, että kaikkia alkuperämaamerkintöjä on valvottava tehokkaasti elintarvikepetosten torjumiseksi;
98. suhtautuu myönteisesti komission aikomukseen kehittää kehys kestävällä tavalla tuotettujen elintarvikkeiden pakkausmerkinnöille ja kehottaa komissiota määrittelemään menetelmän ja täsmentämään, mitkä kestävyyden ulottuvuudet on tarkoitus kattaa, varmistaen samalla, että uusi järjestelmä ei ole ristiriidassa EU:n ympäristömerkin tai luonnonmukaista tuotantoa osoittavan tunnuksen kaltaisten olemassa olevien ympäristöalan puitteiden kanssa; korostaa, että tällä hetkellä käytetään monia perusteettomia ja jopa harhaanjohtavia ympäristöväittämiä ja mainontamenetelmiä, ja kehottaa komissiota ottamaan käyttöön sääntelykehyksen, jolla luodaan selkeä, nopea ja tehokas ennakkohyväksyntäme­ nettely kaikille kestävyysväittämille ja -merkinnöille; painottaa, että tällaiset puitteet suojaisivat kuluttajia totuudenvastaisilta kestävyysväittämiltä ja varmistaisivat samalla, että yritykset, jotka pyrkivät aidosti ympäristöystävällisempiin toimiin, palkitaan asianmukaisesti ponnisteluistaan; painottaa, että tarvitaan elintarvikkeissa sallittujen merkintöjen riippumatonta viranomaisvalvontaa;
99. korostaa tarvetta ottaa käyttöön eläintuotteiden merkinnät, joiden olisi perustuttava tuotantomenetelmän tunnistamiseen ja eläinten hyvinvointia koskeviin indikaattoreihin ja jotka sisältävät eläimen syntymä-, kasvatus- ja teurastuspaikan, ja korostaa, että nämä vaatimukset olisi ulotettava jalostettuihin tuotteisiin, jotta voidaan lisätä avoimuutta, auttaa kuluttajia tekemään parempia valintoja ja edistää eläinten hyvinvointia; korostaa, että kasviperäisten proteiinien tuotantoa ja markkinoille saattamista olisi tuettava paremmin, ja kehottaa lisäksi esittämään viipymättä kasvissyöjille ja vegaaneille sopivien elintarvikkeiden merkintöjä koskevien vaatimusten yhdenmukaistamista, jota on odotettu jo pitkään;
100. vahvistaa katsovansa, että politiikkatoimet elintarvikejärjestelmän kestävyyden parantamiseksi eivät saisi riippua pelkästään siitä, että vastuu kestävien tuotteiden ostamisesta siirretään kuluttajille, koska tämä ei ole tehokasta, mutta katsoo, että kuluttajien valinnat ovat tärkeä tekijä kestävästi tuotettujen ja terveellisempien ruokavalioiden käyttöönotossa; korostaa hyvän ravitsemus- ja ympäristökasvatuksen merkitystä sekä helposti ymmärrettävän asiaankuuluvan tiedon saatavuutta tässä yhteydessä; korostaa, että kestävyysmerkintöjen olisi perustuttava tieteellisiin yhdenmukaistettuihin kestävyyskriteereihin, niihin olisi mahdollisuuksien mukaan sisällyttävä julkisten valvontaviranomaisten tarkastuksia ja tarvittaessa uusia lainsäädäntötoimia; toteaa kuitenkin, että kolmansien osapuolten myöntämät sertifiointi ja merkinnät eivät yksin ole tehokkaita mutta ne voivat olla täydentäviä välineitä varmistettaessa siirtyminen kestävään tuotantoon ja kulutukseen; toteaa, että avoimuuden lisääminen merkintöjen kaltaisten menetelmien avulla on tärkeä tekijä, joka voi auttaa kuluttajia tekemään kestävämpiä ostopäätöksiä, ja tämä on tärkeää siirryttäessä kestävämpään, alueelliseen ja terveellisempään elintarvikejärjestelmään;
101. korostaa, että elintarvikkeiden hintojen on annettava kuluttajille oikea signaali; katsoo, että oikeudenmukaiset elintarvikkeiden hinnat, jotka ilmentävät viljelijöille ja myös ympäristölle ja yhteiskunnalle aiheutuvia todellisia tuotantokustannuksia, ovat tehokkain keino saavuttaa kestävät ja tasapuoliset elintarvikejärjestelmät pitkällä aikavälillä; pitää siksi myönteisenä strategian tavoitetta ohjata elintarviketeollisuutta kohti sellaisia käytäntöjä, jotka tekevät terveellisistä ja kestävistä valinnoista helppoja, helposti saatavilla olevia ja kohtuuhintaisia kuluttajille; kannattaa sitä, että jäsenvaltioille annetaan enemmän joustovaraa eriyttää terveys- ja ympäristövaikutuksiltaan erilaisten elintarvikkeiden alv-kannat ja niille annetaan mahdollisuus valita nollaverokanta terveellisille ja kestäville elintarvikkeille, kuten hedelmille ja vihanneksille, kuten joissakin jäsenvaltioissa on jo tehty mutta ei tällä hetkellä ole mahdollista kaikissa jäsenvaltioissa (74), sekä korkeampi arvonlisäverokanta epäterveellisille elintarvikkeille ja sellaisille elintarvikkeille, joiden ympäristöjalanjälki on suuri; palauttaa mieliin, että kotitalouksien elintarvikemenot vaihtelevat huomattavasti EU:n eri jäsenvaltioissa ja että kuluttajille olisi taattava kohtuuhintaisuus kaikissa jäsenvaltioissa samalla kun varmistetaan alkutuottajille kohtuulliset tulot kestävistä ja terveellisistä tuotteista ja lisätään avoimuutta ja kuluttajien tietoisuutta elintarvikeketjun kuhunkin vaiheeseen liittyvistä kustannuksista ja voitoista; kehottaa komissiota käynnistämään tutkimuksen, jossa arvioidaan määrällisesti taloudelliselta kannalta EU:n markkinoilla eniten kulutettujen elintarvikkeiden tuotantoon ja kulutukseen liittyviä ympäristökustannuksia ja yhteiskunnallisia kustannuksia, myös terveyskustannuksia;
(74)
”Supporting the mid-term evaluation of the EU action plan on childhood obesity”, lapsuusiän lihavuutta koskeva tutkimus.
EPHORT consortium: Jolanda Boer, Jeanine Driesenaar, Anneke Blokstra, Francy Vennemann, Nikolai Pushkarev, Johan Hansen.