SV
C 165/16
Europeiska unionens officiella tidning
19.4.2022
Domstolens dom (femte avdelningen) av den 24 februari 2022 (begäran om förhandsavgörande från Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litauen) – ”Tiketa” UAB mot M. Š. (Mål C-536/20) (1) (Begäran om förhandsavgörande – Direktiv 2011/83/EG – Konsumentavtal – Begreppet näringsidkare – Informationskrav vid distansavtal – Krav på att erfordrad information ska lämnas på ett klart och begripligt språk och på ett varaktigt medium) (2022/C 165/18) Rättegångsspråk: litauiska Hänskjutande domstol Lietuvos Aukščiausiasis Teismas
Parter i målet vid den nationella domstolen Klagande: ”Tiketa” UAB
Motpart: M. Š.
Ytterligare deltagare i rättegången: ”Baltic Music” VšĮ
Domslut 1) Artikel 2 led 2 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/83/EU av den 25 oktober 2011 om konsumenträttigheter och om ändring av rådets direktiv 93/13/EEG och Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/44/EG och om upphävande av rådets direktiv 85/577/EEG och Europaparlamentets och rådets direktiv 97/7/EG ska tolkas på så sätt att med näringsidkare, i den mening som avses i denna bestämmelse, avses inte bara den fysiska eller juridiska person som i samband med avtal som omfattas av detta direktiv agerar för ändamål som faller inom ramen för den egna närings- eller yrkesverksamheten, utan även den fysiska eller juridiska person som agerar i egenskap av mellanhand, i nämnde näringsidkares namn eller för dennes räkning.
Såväl denna mellanhand som den huvudsakliga affärsidkaren kan härvid anses utgöra ”näringsidkare”, i den mening som avses i ovannämnda bestämmelse, utan att det behöver röra sig om tillhandahållande av två olika tjänster.
2) Artiklarna 6.1, 6.5, 8.1 och 8.7 i direktiv 2011/83 ska tolkas så, att de inte utgör hinder för att den information som avses i artikel 6.1, innan avtalet ingås, endast lämnas till konsumenten i de allmänna villkoren för tillhandahållande av tjänster på mellanhandens webbplats, vilken information aktivt har godkänts av konsumenten genom att vederbörande har kryssat i en viss härför avsedd ruta, under förutsättning att konsumenten fått kännedom om denna information på ett klart och begripligt sätt.
Ett sådant sätt att lämna information kan emellertid inte träda i stället för den bekräftelse av avtalet som ska ges konsumenten på ett varaktigt medium, i den mening som avses i artikel 8.7 i direktivet, vilket i sin tur inte hindrar att nämnda information utgör en integrerad del av distansavtalet eller avtalet utanför fasta affärslokaler.
(1)
EUT C 19, 18.1.2021.