SV
19.4.2022
Europeiska unionens officiella tidning
C 165/15
Domslut Artikel 33.2 a i Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/32/EU av den 26 juni 2013 om gemensamma förfaranden för att bevilja och återkalla internationellt skydd, jämförd med artiklarna 7 och 24.2 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, ska tolkas så, att den inte hindrar att en medlemsstat utnyttjar möjligheten enligt denna bestämmelse att avvisa en ansökan om internationellt skydd med motiveringen att sökanden redan beviljats flyktingstatus av en annan medlemsstat, när denna sökande är far till ett ensamkommande underårigt barn som har beviljats subsidiärt skydd i den förstnämnda medlemsstaten.
Detta påverkar emellertid inte tillämpningen av artikel 23.2 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/95/EU av den 13 december 2011 om normer för när tredjelandsmedborgare eller statslösa personer ska anses berättigade till internationellt skydd, för en enhetlig status för flyktingar eller personer som uppfyller kraven för att betecknas som subsidiärt skyddsbehövande, och för innehållet i det beviljade skyddet.
(1)
EUT C 9, 11.1.2021.
Domstolens dom (nionde avdelningen) av den 24 februari 2022 (begäran om förhandsavgörande från Curtea de Apel Bucureşti – Rumänien) – Alstom Transport SA mot Compania Naţională de Căi Ferate CFR SA, Strabag AG – Sucursala Bucureşti och Swietelsky AG Linz – Sucursala Bucureşti (Mål C-532/20) (1) (Begäran om förhandsavgörande – Direktiv 92/13/EEG – Upphandlingsförfaranden för enheter som är verksamma på områdena vatten, energi, transporter och telekommunikation – Artikel 1.1 och 1.3 – Tillgång till prövningsförfaranden – Artikel 2c – Tidsfrister för ansökan om prövning – Beräkning – Överklagande av ett beslut att tillåta en anbudsgivare att delta i förfarandet) (2022/C 165/17) Rättegångsspråk: rumänska Hänskjutande domstol Curtea de Apel Bucureşti
Parter i målet vid den nationella domstolen Klagande: Alstom Transport SA Motparter: Compania Naţională de Căi Ferate CFR SA, Strabag AG – Sucursala Bucureşti och Swietelsky AG Linz – Sucursala Bucureşti
Domslut Artiklarna 1.1 fjärde stycket, 1.3 och 2c i rådets direktiv 92/13/EEG av den 25 februari 1992 om samordning av lagar och andra författningar om gemenskapsregler om upphandlingsförfaranden tillämpade av företag och verk inom vatten-, energi-, transport- och telekommunikationssektorerna, i dess lydelse enligt Europaparlamentets och rådets direkt­ iv 2014/23/EU av den 26 februari 2014, ska tolkas så, att den frist inom vilken den anbudsgivare som tilldelats kontraktet kan väcka talan mot ett beslut av den upphandlande enheten att förklara att ett anbud från en anbudsgivare som inte tilldelats kontraktet var giltigt, i samband med beslutet om tilldelning av detta kontrakt, får beräknas med utgångspunkt från den tidpunkt då den anbudsgivare som tilldelats kontraktet mottog beslutet om denna tilldelning, även om den anbudsgivare som inte tilldelats kontraktet inte hade, eller ännu inte hade, väckt talan mot detta beslut om tilldelning.
Om den anbudsgivare som tilldelats kontraktet däremot, vid delgivningen eller offentliggörandet av beslutet om tilldelning, inte, såsom föreskrivs i artikel 2c, fick en kortfattad redogörelse för skälen till detta beslut, såsom upplysningar om hur anbudet från den anbudsgivare som inte tilldelats kontraktet hade utvärderats, så ska denna frist beräknas med utgångspunkt från den tidpunkt då den anbudsgivare som tilldelats kontraktet delgetts en sådan redogörelse.
(1)
EUT C 53, 15.02.2021.