HR
C 165/20
Službeni list Europske unije
19.4.2022.
Stranke glavnog postupka Tužitelj: Suzlon Wind Energy Portugal – Energia Eólica Unipessoal, Lda Tuženik: Autoridade Tributária e Aduaneira
Izreka Članak 2. stavak 1. točku (c) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006.
o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da transakcije koje ulaze u ugovorni okvir u kojem se određuje dobavljač usluga, stjecatelj tih usluga i priroda predmetnih usluga, koje je porezni obveznik uredno knjižio, a koje imaju naziv koji potvrđuje da je riječ o uslugama, i koje su dovele do naknade koju je primio pružatelj usluge, a koja čini stvarnu protuvrijednost navedenih usluga u obliku obavijesti o terećenju, čine isporuku usluga uz naknadu, u smislu te odredbe, neovisno o tome što, s jedne strane, porezni obveznik možda nije ostvario dobit i, s druge strane, postoji jamstvo koje se odnosi na proizvode koji su predmet navedenih isporuka.
(1)
SL C 44, 8. 2.
2021.
Presuda Suda (sedmo vijeće) od 24. veljače 2022. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour d'appel de Liège – Belgija) – Pharmacie populaire – La Sauvegarde SCRL / État belge (C-52/21), Pharma Santé – Réseau Solidaris SCRL / État belge (C-53/21), (Spojeni predmeti C-52/21 i 53/21) (1) (Zahtjev za prethodnu odluku – Slobodno pružanje usluga – Članak 56.
UFEU-a – Ograničenja – Porezno zakonodavstvo – Porez na dobit – Obveza kupaca usluga da sastave i proslijede poreznoj upravi popratnu dokumentaciju koja se odnosi na iznose koje su naplatili pružatelji usluga s poslovnim nastanom u drugoj državi članici – Nepostojanje takve obveze glede pružanja usluga isključivo u jednoj državi članici – Opravdanje – Učinkovitost poreznog nadzora – Proporcionalnost) (2022/C 165/23) Jezik postupka: francuski Sud koji je uputio zahtjev Cour d'appel de Liège
Stranke glavnog postupka Žalitelji: Pharmacie populaire – La Sauvegarde SCRL (C-52/21), Pharma Santé – Réseau Solidaris SCRL (C-53/21), Druga stranka u postupku: État belge
Izreka Članak 56.
UFEU-a treba tumačiti na način da mu se protivi propis države članice koji svakom društvu s poslovnim nastanom na državnom području te prve države članice nameće obvezu da poreznoj upravi proslijedi izvješća u vezi s plaćanjima za usluge kupljene od pružatelja usluga s poslovnim nastanom u drugoj državi članici, u kojoj se na potonje primjenjuje zakonodavstvo u području knjigovodstvene evidencije za poduzetnike i obveza izdavanja računa u skladu s propisima koji se odnose na porez na dodanu vrijednosti to pod prijetnjom obračunavanja poreza na dobit u visini od 50 % ili 100 % iznosa koji odgovara vrijednosti tih usluga, ako u skladu s administrativnom praksom navedena prva država članica ne propisuje nikakvu istovjetnu obvezu ako navedene usluge pružaju pružatelji s poslovnim nastanom na njezinu državnom području.
(1)
SL C 128, 12. 4.
2021.