19.4.2022
DA
Den Europæiske Unions Tidende
C 165/31
Appel iværksat den 4. februar 2022 af Advansa Manufacturing GmbH, Beaulieu International Group, Brilen, SA, Cordenka GmbH & Co. KG, Dolan GmbH, Enka International GmbH & Co. KG, Glanzstoff Longlaville, Infinited Fiber Company Oy, Kelheim Fibres GmbH, Nurel SA, PHP Fibers GmbH, Teijin Aramid BV, Thrace Nonwovens & Geosynthetics monoprosopi AVEE mi yfanton yfasmaton kai geosynthetikon proïonton og Trevira GmbH til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 29. november 2021 i sag T-741/20, Advansa Manufacturing m.fl. mod Kommissionen (Sag C-77/22 P) (2022/C 165/40) Processprog: engelsk Parter Appellanter: Advansa Manufacturing GmbH, Beaulieu International Group, Brilen, SA, Cordenka GmbH & Co. KG, Dolan GmbH, Enka International GmbH & Co. KG, Glanzstoff Longlaville, Infinited Fiber Company Oy, Kelheim Fibres GmbH, Nurel SA, PHP Fibers GmbH, Teijin Aramid BV, Thrace Nonwovens & Geosynthetics monoprosopi AVEE mi yfanton yfasmaton kai geosynthetikon proïonton og Trevira GmbH (ved avocats D. Haverbeke, L.Ruessmann og P. Sellar) De andre parter i appelsagen: Dralon GmbH og Europa-Kommissionen
Appellanterne har nedlagt følgende påstande — Den appellerede kendelse ophæves. — Det fastslås, at apellanternes søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om delvis annullation af Kommissionens meddelelse af 25. september 2020 med overskriften »Retningslinjer for visse statsstøtteforanstaltninger som led i systemet for handel med kvoter for drivhusgasemissioner efter 2021« (1) kan antages til realitetsbehandling. — Subsidiært ophæves den appellerede kendelse med den begrundelse, at Retten skulle have henskudt afgørelsen vedrørende formaliteten til behandling i forbindelse med sagens realitet. — Sagen hjemvises til Retten med henblik på realitetsbehandling. — De indstævnte tilpligtes at betale appellanternes sagsomkostninger. — Afgørelsen om sagsomkostningerne i sagen for Retten udsættes, indtil denne har truffet fuld afgørelse i sagen.
Anbringender og væsentligste argumenter Appellanterne har til støtte for appellen fremsat to anbringender.
Det første anbringende om en utilstrækkelig begrundelse. — Retten har ikke opfyldt sin forpligtelse til at give en tilstrækkelig begrundelse.
For det første har Retten i den appellerede kendelses præmis 34-48 og 49-51 undladt at behandle de af appellanterne fremførte argumenter og at fastlægge de faktiske omstændigheder i den sag, som var indbragt for den.
For det andet har den ikke forklaret, hvorfor appellanterne kun kunne være umiddelbart berørt af Kommissionens afgørelser vedtaget i henhold til specifik afledt ret.
Dette vedrører den appellerede kendelses præmis 38.
Det andet anbringende, hvorefter Retten har begået en retlig fejl ved konstateringen af, at appellanterne ikke var umiddelbart berørt. — Retten har i den appellerede kendelses præmis 26-30 henvist til fast retspraksis for så vidt angår kriteriet umiddelbart berørt.
I forbindelse med dette kriterium skal Retten bedømme indholdet og arten af samt formålet med og realiteten af den retsakt, som anfægtes, såvel som den faktiske og retlige sammenhæng, som den indgår i.
Retten har begået en retlig fejl ved sin vurdering af kravet i artikel 263 TEUF om at være »umiddelbart berørt«, idet den ikke har foretaget en sådan bedømmelse.
Dette vedrører den appellerede kendelses præmis 34-48.
Retten har skabt et scenarie, hvori appellanterne ikke har noget retsmiddel.
Ved at undlade at følge og anvende kriteriet umiddelbart berørt har Retten begået en retlig fejl.