19.4.2022
SV
Europeiska unionens officiella tidning
C 164/93
466.
Deltagare i standardisering är inte nödvändigtvis konkurrenter.
Utvecklingen av standarder kan dock under vissa förhållanden där konkurrenter är inblandade också ge upphov till konkurrensbegränsande effekter efter­ som den kan begränsa priskonkurrensen och begränsa eller kontrollera produktion, marknader, innovation eller teknisk utveckling.
Som förklaras närmare nedan kan detta ske på tre olika sätt, nämligen genom att i) priskonkurrensen försvagas, ii) innovativ teknik utestängs och iii) vissa företag utesluts eller diskrimineras genom att de hindras från att verkligen få tillgång till standarden.
467.
För det första skulle priskonkurrensen på den berörda marknaden kunna försvagas eller elimineras, eller produktionen begränsas eller kontrolleras, om företag förde konkurrensbegränsande diskussioner i samband med utvecklingen av standarder, vilket skulle underlätta samverkan på marknaden (266).
468.
För det andra kan standarder som anger detaljerade tekniska specifikationer för en produkt eller tjänst begränsa teknisk utveckling och innovation.
Medan standarden är i utvecklingsskedet är det öppet för konkurrens om att få in olika alternativa tekniker i den.
När en teknik väl har valts eller utvecklats och standarden fastställts kan vissa konkurrerande tekniker och företag möta ett inträdeshinder och potentiellt utestängas från mark­ naden.
Dessutom kan standarder som kräver att en viss teknik används uteslutande för en standard få till följd att utvecklingen och spridningen av andra tekniker hindras.
Effekten kan bli densamma om utveckling av annan teknik hindras genom att medlemmarna i organisationen för utveckling av standarder åläggs att enbart använda en viss standard.
Risken för att innovationen begränsas ökar om ett eller flera företag obefogat utesluts från standardutvecklingsprocessen.
469.
När det gäller standarder som omfattar immateriella rättigheter (267) kan tre huvudkategorier av företag med olika intressen i samband med utveckling av standarder urskiljas.
För det första finns det företag som endast är verksamma i föregående marknadsled och som enbart ägnar sig åt att utveckla och marknadsföra teknik.
Detta kan även omfatta företag som förvärvar teknik i syfte att licensiera denna.
Licensintäkter är deras enda inkomstkälla och deras incitament är att maximera licensavgifterna.
För det andra finns det företag som endast är verksamma i efterföljande marknadsled och enbart tillverkar produkter eller tillhandahåller tjänster som grundar sig på teknik som utvecklats av andra och inte har några relevanta immateriella rättigheter.
Licens­ avgifter innebär en kostnad och inte en inkomstkälla för dem, och deras incitament är att minska licens­ avgifter.
Slutligen finns det integrerade företag som både utvecklar teknik som skyddas av immateriella rättigheter och säljer produkter för vilka de skulle behöva licens.
Dessa företag har blandade incitament.
Å enda sidan skulle deras immateriella rättigheter kunna ge dem licensintäkter.
Å andra sidan måste de kanske betala licensavgifter till andra företag som har immateriella rättigheter som är väsentliga för den standard som är relevant för deras egna produkter.
Därför kan det hända att de korslicensierar sina egna väsentliga im­ materiella rättigheter i utbyte mot väsentliga immateriella rättigheter som innehas av andra företag eller använder sina immateriella rättigheter defensivt.
Dessutom kan företag även värdera sina immateriella rättig­ heter på andra sätt än genom licensavgifter.
I praktiken tillämpar många företag en mix av dessa affärs­ modeller.
470.
För det tredje kan standardisering leda till att konkurrensen begränsas genom att vissa företag hindras från att faktiskt få tillgång till resultaten av standardutvecklingsprocessen (dvs. den specifikation och/eller de väsentliga immateriella rättigheterna för genomförande av standarden).
Om ett företag helt hindras från att få tillgång till resultaten av standarden, eller endast ges tillgång till resultaten på oöverkomliga eller diskriminerande villkor, finns det en risk för konkurrensbegränsande effekter.
Ett system där potentiellt relevanta immateriella rättig­ heter avslöjas på förhand kan öka sannolikheten för att tillgång till standarden faktiskt beviljas (268) eftersom deltagarna tack vare det kan fastställa vilken teknik som täcks av immateriella rättigheter.
Immaterialrätt och konkurrenslagstiftning har samma mål (269) att främja konsumenternas välfärd och innovation samt en effektiv resursfördelning.
Immateriella rättigheter främjar dynamisk konkurrens genom att uppmuntra företag till att investera i utveckling av nya eller förbättrade produkter och processer.
Därför är immateriella rättigheter i regel konkurrensfrämjande.
Tack vare sina immateriella rättigheter kan en deltagare som har immateriella rättigheter som är väsentliga för genomförande av standarden i samband med utveckling av standarder emellertid också förvärva kontroll över hur standarden används.
Om standarden utgör ett hinder för marknadsinträde kan
(266) Beroende på kretsen av deltagare i standardiseringsutvecklingsprocessen kan begränsningar uppstå antingen på leverantörs- eller köparsidan på marknaden för den standardiserade produkten.
(267) I samband med detta kapitel avser immateriella rättigheter framför allt patent (utom patentansökningar som inte offentliggjorts).
Om någon annan typ av immateriella rättigheter i praktiken ger den som innehar immateriella rättigheter kontroll över hur standarden används bör dock samma principer tillämpas.
(268) Om de också åtföljs av ett FRAND-åtagande.
Se punkterna 482–484.
(269) Se punkt 7 i riktlinjerna om tekniköverföring.