2022 4 19
LT
Europos Sąjungos oficialusis leidinys
C 164/93
466.
Standartizacijos dalyviai nebūtinai yra konkurentai.
Tačiau tam tikromis aplinkybėmis rengiant standartus, kai dalyvauja konkurentai, taip pat gali būti daromas ribojamasis poveikis konkurencijai, nes gali būti ribojama kainų konkurencija ir ribojama arba kontroliuojama gamyba, rinkos, inovacijos ar techninė plėtra.
Kaip išsamiau paaiškinama toliau, taip gali būti daroma trimis pagrindiniais būdais: i) mažinant kainų konkurenciją, ii) ribojant novatoriškas technologijas ir iii) ribojant tam tikrų įmonių galimybes veiksmingai naudotis stan­ dartu ir taip jas išstumiant arba diskriminuojant.
467.
Pirma, jei įmonės pradeda antikonkurencinio pobūdžio diskusijas siekdamos parengti standartus, susijusiose rinkose gali sumažėti arba visiškai išnykti kainų konkurencija arba būti apribota ar kontroliuojama gamyba ir todėl gali būti sukurtos palankesnės sąlygos sudaryti slaptą susitarimą rinkoje (266).
468.
Antra, standartais, kuriais nustatomos išsamios techninės produkto ar paslaugos specifikacijos, gali būti ribo­ jama techninė plėtra ir inovacijos.
Kol standartas kuriamas, alternatyvios technologijos gali konkuruoti dėl įtraukimo į standartą.
Pasirinkus arba sukūrus vieną technologiją ir nustačius standartą, kai kurioms techno­ logijoms ir įmonėms gali būti sudaryta kliūtis patekti į rinką ir jos gali būti išstumtos iš rinkos.
Be to, standartai, pagal kuriuos reikalaujama, kad tam tikra technologija būtų naudojama tik standartui, gali trukdyti kitų technologijų plėtrai ir sklaidai.
Kai užkertamas kelias plėtoti kitas technologijas įpareigojant standartų rengimo organizacijos narius išskirtinai naudoti tam tikrą standartą, gali būti daromas toks pats poveikis.
Inovacijų ribojimo rizika yra didesnė, jei viena ar kelios įmonės yra nepagrįstai pašalinamos iš standartų rengimo proceso.
469.
Kalbant apie standartus, susijusius su intelektinės nuosavybės teisėmis (INT) (267), iš esmės galima išskirti tris pagrindines įmonių, turinčių skirtingus interesus standartų rengimo srityje, grupes.
Pirma, vien pradinės gran­ dies rinkose veikiančios įmonės, kurios tik kuria ir parduoda technologijas.
Tai taip pat gali būti įmonės, kurios įsigyja technologijas, siekdamos jas licencijuoti.
Licencijavimo pajamos yra jų vienintelis pajamų šaltinis, taigi jų paskatos yra kuo labiau padidinti autorinius atlyginimus.
Antra, yra tik galutinės grandies įmonių, gaminančių produktus arba siūlančių paslaugas, grindžiamas kitų subjektų sukurtomis technologijomis ir neturinčių atitin­ kamų INT.
Autoriniai atlyginimai yra jų sąnaudos, o ne pajamų šaltinis, ir joms naudinga juos sumažinti.
Galiausiai yra integruotų įmonių, kurios kuria INT saugomą technologiją ir parduoda produktus, kuriems joms reikėtų licencijos.
Šios įmonės turi įvairių paskatų.
Viena vertus, jos galėtų gauti pajamų iš licencijų iš savo INT.
Kita vertus, joms gali tekti mokėti autorinį atlyginimą kitoms įmonėms, turinčioms INT, kurios yra būtinos jų produktams taikomam standartui.
Todėl jos gali teikti savo pagrindinių INT licencijas mainais į kitų įmonių pagrindines INT arba savo INT naudoti gynybos tikslais.
Be to, įmonės savo INT gali vertinti ir kitais būdais nei autoriniai atlyginimai.
Praktiškai daugelis įmonių derina kelis šiuos veiklos modelius.
470.
Trečia, standartizuojant gali būti daromas antikonkurencinis poveikis, jei apribojamos tam tikrų įmonių gali­ mybės veiksmingai naudotis standartų rengimo proceso rezultatais (t. y. specifikacijomis ir (arba) pagrindine INT standartui įgyvendinti).
Antikonkurencinio poveikio rizika kyla ne tik tuo atveju, kai visiškai apribojamos įmonės galimybės naudotis standarto rezultatais, bet ir tuo atveju, kai tokia galimybė suteikiama draudžia­ momis arba diskriminuojamomis sąlygomis.
Sistema, pagal kurią galimos svarbios INT atskleidžiamos iš karto, gali būti padidinama tikimybė, kad bus suteiktos galimybės veiksmingai pasinaudoti standartu (268), nes naudo­ damiesi tokia sistema dalyviai gali nustatyti, kokios technologijos yra saugomos INT ir kokios ne.
Intelektinės nuosavybės ir konkurencijos teisės aktais siekiama tų pačių tikslų (269) – skatinti vartotojų gerovę ir inovacijas, taip pat veiksmingai paskirstyti išteklius.
INT remiama dinamiška konkurencija, nes įmonės skatinamos inves­ tuoti į naujų produktų ir procesų kūrimą ar jų tobulinimą.
Todėl INT apskritai skatinama konkurencija.
Tačiau naudodamasis savo INT, dalyvis, turintis standartui įgyvendinti būtinas INT, tam tikromis standartų rengimo sąlygomis taip pat gali įgyti galią kontroliuoti standarto naudojimą.
Jei standartu sudaroma kliūtis patekti į rinką, įmonė gali kontroliuoti produktų ar paslaugų rinką, su kuria susijęs standartas.
Dėl to įmonės gali imtis
(266) Atsižvelgiant į standartų rengimo proceso dalyvius, apribojimai gal atsirasti standartizuoto produkto tiekėjo ar pirkėjo rinkos dalyje.
(267) Šiame skyriuje INT – tai visų pirma patentas (-ai) (išskyrus nepaskelbtas patentų paraiškas).
Tačiau jei naudodamasis bet kokios kitos rūšies INT, INT turėtojas gali kontroliuoti standarto naudojimą, reikėtų taikyti tuos pačius principus.
(268) Jei kartu yra FRAND įsipareigojimas.
Žr. 482–484 punktus.
(269) Žr.
Technologijų perdavimo gairių 7 punktą.