19.4.2022.
HR
Službeni list Europske unije
C 164/93
466.
Sudionici u normizaciji nisu nužno konkurenti.
Međutim, u posebnim okolnostima kad u njemu sudjeluju konkurenti razvoj normi može proizvesti ograničavajuće učinke na tržišno natjecanje mogućim ograničenjem tržišnog natjecanja cijenama i ograničenjem ili kontrolom proizvodnje, tržištâ, inovacija ili tehničkog razvoja.
Kako je objašnjeno u nastavku, do toga može doći na tri glavna načina: i. smanjenjem tržišnog natjecanja cijenama, ii. ograničenjem pristupa tržištu inovativnim tehnologijama i iii.
isključenjem ili diskriminacijom određenih poduzetnika tako što im se onemogućuje učinkovit pristup normi.
467.
Prvo, budu li poduzetnici sudjelovali u protutržišnim raspravama u kontekstu razvoja normi, to bi moglo smanjiti ili ukloniti tržišno natjecanje cijenama na predmetnim tržištima ili ograničiti ili kontrolirati proizvo­ dnju, čime bi se olakšalo postizanje tajnog dogovora na tržištu (266).
468.
Drugo, norme kojima se utvrđuju detaljne tehničke specifikacije za proizvod ili uslugu mogu ograničiti tehnički razvoj i inovacije.
Za vrijeme razvoja norme alternativne tehnologije mogu konkurirati za uključivanje u normu.
Nakon odabira ili razvoja jedne tehnologije i utvrđivanja norme neke tehnologije i poduzetnici mogu se suočiti s preprekama ulasku i potencijalno mogu biti isključeni s tržišta.
Osim toga, norme kojima se zahtijeva upotreba određene tehnologije isključivo za neku normu mogu spriječiti razvoj i širenje drugih tehnologija.
Isti učinak sprečavanja razvoja drugih tehnologija može imati i obvezivanje članova organizacije za razvoj normi da upotrebljavaju isključivo određenu normu.
Ako je jedan ili više poduzetnika neopravdano isključeno iz postupka razvoja norme, povećava se rizik od ograničenja inovacija.
469.
U kontekstu normi koje se odnose na prava intelektualnog vlasništva (267) općenito se mogu izdvojiti tri glavne skupine poduzetnika s različitim interesima u razvoju normi.
Prvo, postoje poduzetnici samo na uzlaznom tržištu koji isključivo razvijaju tehnologije i stavljaju ih na tržište.
Među njima mogu biti i poduzetnici koji nabavljaju tehnologije radi njihova licenciranja.
Prihod od licenciranja njihov je jedini izvor prihoda i njihova je motivacija da maksimalno povećaju svoje tantijeme.
Drugo, postoje poduzetnici samo na silaznom tržištu koji isključivo proizvode proizvode ili nude usluge koje se temelje na tehnologijama koje su razvili drugi i koji nemaju odgovarajuća prava intelektualnog vlasništva.
Njima su tantijeme trošak, a ne izvor prihoda, i njihova je motivacija da smanje tantijeme.
Naposljetku, postoje integrirani poduzetnici koji razvijaju tehnologiju zaštićenu pravima intelektualnog vlasništva i prodaju proizvode za koje im je potrebna licencija.
Ti poduzetnici imaju dvojaku motivaciju.
S jedne strane mogli bi ostvarivati prihode od licenciranja vlastitih prava intelek­ tualnog vlasništva.
S druge strane možda će morati plaćati tantijeme drugim poduzetnicima koji posjeduju prava intelektualnog vlasništva bitna za normu koja se odnosi na njihove vlastite proizvode.
Stoga bi mogli unakrsno licencirati svoja bitna prava intelektualnog vlasništva u zamjenu za bitna prava intelektualnog vlasništva drugih poduzetnika ili se defanzivno koristiti svojim pravima intelektualnog vlasništva.
Osim toga, poduzetnici mogu vrednovati svoja prava intelektualnog vlasništva i na druge načine osim tantijema.
Mnogi se poduzetnici u praksi koriste kombinacijom tih poslovnih modela.
470.
Treće, normizacija može dovesti do protutržišnih rezultata tako što bi se određenim poduzetnicima onemo­ gućio učinkovit pristup rezultatima postupka razvoja norme (odnosno specifikaciji i/ili pravu intelektualnog vlasništva bitnog za provedbu norme).
Ako je poduzetniku potpuno onemogućen pristup rezultatu norme ili mu je pristup odobren samo pod prohibitivnim ili diskriminirajućim uvjetima, postoji rizik od protutržišnog učinka.
U sustavu u kojem se potencijalno relevantna prava intelektualnog vlasništva unaprijed objavljuju može se povećati vjerojatnost da će se odobriti učinkovit pristup normi (268) jer se tako sudionicima omogu­ ćuje da utvrde koje su tehnologije obuhvaćene pravima intelektualnog vlasništva, a koje nisu.
Zakoni o intelektualnom vlasništvu i tržišnom natjecanju imaju iste ciljeve (269), a to su promicanje dobrobiti potrošača i inovacija te učinkovita raspodjela resursa.
Pravima intelektualnog vlasništva promiče se dinamično tržišno natjecanje tako što se poduzetnike potiče da ulažu u razvoj novih ili poboljšanih proizvoda i postupaka.
Prava intelektualnog vlasništva stoga su općenito protržišna.
Međutim, na temelju svojeg prava intelektualnog vlasni­ štva sudionik koji posjeduje pravo intelektualnog vlasništva bitnog za provedbu norme mogao bi, konkretno u kontekstu razvoja norme, steći kontrolu nad upotrebom norme.
Kad je norma prepreka ulasku, poduzetnik bi stoga mogao kontrolirati tržište proizvoda ili usluga na koje se norma odnosi.
To bi pak moglo omogućiti
(266) Ovisno o krugu sudionika u postupku razvoja normi, ograničenja mogu nastati na strani dobavljača ili na strani kupca na tržištu normiranog proizvoda.
(267) U kontekstu ovog poglavlja prava intelektualnog vlasništva posebno se odnose na patente (osim neobjavljenih prijava patenata).
Međutim, ako bilo koja druga vrsta prava intelektualnog vlasništva nositelju prava intelektualnog vlasništva u praksi daje kontrolu nad upotrebom norme, trebalo bi primijeniti ista načela.
(268) Ako je popraćena i obvezom FRAND.
Vidjeti točke 482.–484. (269) Vidjeti točku 7.
Smjernica o prijenosu tehnologije.