19.4.2022
DA
Den Europæiske Unions Tidende
C 164/93
466.
Deltagere inden for standardisering er ikke nødvendigvis konkurrenter.
Udvikling af standarder kan dog under visse omstændigheder, hvis der er tale om konkurrenter, få konkurrencebegrænsende virkninger ved potentielt at begrænse priskonkurrencen eller begrænse eller kontrollere produktionen, markederne, innovationen eller den tekniske udvikling.
Som nærmere forklaret nedenfor kan dette hovedsagelig ske på tre måder, nemlig ved i) mindskelse af priskonkurrencen, ii) afskærmning af markeder for innovative teknologier og iii) udelukkelse eller forskelsbehandling af visse virksomheder ved at hindre effektiv adgang til standarden.
467.
For det første kan det, hvis virksomheder gennemfører konkurrencebegrænsende drøftelser som led i udvik­ lingen af standarder, mindske eller fjerne priskonkurrencen på de berørte markeder eller begrænse eller kontrollere produktionen og dermed lette hemmelig samordning på markedet (266).
468.
For det andet kan standarder, der fastlægger detaljerede tekniske specifikationer for et produkt eller en tjenesteydelse, begrænse den tekniske udvikling og innovation.
Mens der udvikles en standard, kan alternative teknologier konkurrere om at blive optaget i standarden.
Når først der er udvalgt eller udviklet en teknologi, og standarden er fastsat, kan der opstå en adgangsbarriere for visse teknologier og virksomheder, som kan blive udelukket fra markedet.
Desuden kan standarder, der kræver, at en bestemt teknologi udelukkende anvendes til en standard, have den virkning, at udvikling og udbredelse af andre teknologier hæmmes.
Forhindring af udvikling af andre teknologier ved at forpligte medlemmerne af standardiseringsorganisationen til udelukkende at anvende en bestemt standard kan få samme virkning.
Risikoen for begrænsning af innovationen øges, hvis en eller flere virksomheder uberettiget udelukkes fra standardiseringsprocessen.
469.
I forbindelse med standarder, der involverer intellektuelle ejendomsrettigheder (267), kan der teoretisk set skelnes mellem tre hovedgrupper af virksomheder med forskellige interesser i udviklingen af standarder.
For det første er der virksomheder, der kun opererer på markedet i det foregående omsætningsled og udelukkende udvikler og markedsfører teknologierne.
Dette kan også omfatte virksomheder, der erhverver teknologier med henblik på meddelelse af licenser.
Deres eneste indtægtskilde er licensindtægter, og de har incitament til at maksimere deres licensafgifter.
For det andet er der virksomheder, der kun opererer på markedet i det efter­ følgende omsætningsled og udelukkende fremstiller produkter eller udbyder tjenester, der er baseret på tekno­ logier, som andre har udviklet, og som ikke er i besiddelse af relevante intellektuelle ejendomsrettigheder.
Licensafgifter udgør en omkostning for dem og ikke en indtægtskilde, og de har incitament til at mindske licensafgifterne.
Endelig er der integrerede virksomheder, som både udvikler teknologi, der er beskyttet af intellektuelle ejendomsrettigheder, og sælger produkter, hvortil de har brug for en licens.
Disse virksomheder har blandede incitamenter.
På den ene side kan de opnå licensindtægter fra deres egne intellektuelle ejendoms­ rettigheder.
På den anden side skal de måske betale licensafgifter til andre virksomheder, som har intellektuelle ejendomsrettigheder, der er væsentlige for den relevante standard for deres egne produkter.
De kunne derfor meddele krydslicens på deres væsentlige intellektuelle ejendomsrettigheder til gengæld for andre virksomheders væsentlige intellektuelle ejendomsrettigheder eller bruge deres intellektuelle ejendomsrettigheder defensivt.
Desuden kan virksomhederne også anvende deres intellektuelle ejendomsrettigheder ved hjælp af andre metoder end royalties.
I praksis anvender mange virksomheder en blanding af disse forretningsmodeller.
470.
For det tredje kan standardisering få konkurrenceskadelige resultater ved at forhindre visse virksomheder i at få effektiv adgang til resultaterne af standardiseringsprocessen (dvs. specifikationen og/eller de intellektuelle ejen­ domsrettigheder, som er væsentlige for gennemførelsen af standarden).
Hvis en virksomhed enten forhindres fuldstændigt i at få adgang til resultaterne af standarden eller kun får adgang på prohibitive eller diskrimine­ rende betingelser, er der risiko for en konkurrencebegrænsende virkning.
Et system, hvor potentielt relevante intellektuelle ejendomsrettigheder afsløres på forhånd, kan øge sandsynligheden for, at der gives effektiv adgang til standarden (268), fordi det giver deltagerne mulighed for at påvise, hvilke teknologier der er omfattet af intellektuelle ejendomsrettigheder, og hvilke der ikke er.
Lovgivningen om intellektuel ejendomsret og konkurrencelovgivningen har de samme målsætninger (269), nemlig at fremme innovation og sikre effektiv tildeling af ressourcer.
Intellektuelle ejendomsrettigheder fremmer dynamisk konkurrence ved at tilskynde virksomhederne til at investere i udvikling af nye eller forbedrede produkter og produktionsmetoder.
Intellek­ tuelle ejendomsrettigheder er derfor generelt konkurrencefremmende.
En virksomhed kan dog i forbindelse med udviklingen af en standard også opnå kontrol over anvendelsen af den, i kraft af at den er indehaver af intellektuelle ejendomsrettigheder,
(266) Afhængigt af kredsen af deltagere i standardiseringsprocessen kan der forekomme begrænsninger både på udbuds- og efter­ spørgselssiden af markedet for det standardiserede produkt.
(267) I forbindelse med dette kapitel henviser intellektuelle ejendomsrettigheder især til patenter (bortset fra patentansøgninger, der ikke er offentliggjort).
Hvis andre former for intellektuelle ejendomsrettigheder i praksis giver indehaveren af intellektuelle ejendoms­ rettigheder kontrol over anvendelsen af standarden, bør de samme principper anvendes.
(268) Hvis de også ledsages af et FRAND-tilsagn.
Jf. punkt 482-484.
(269) Jf. også retningslinjerne for teknologioverførsel, punkt 7.