19.4.2022
CS
Úřední věstník Evropské unie
C 164/93
466.
Účastníci standardizace nemusí být nutně konkurenty.
Vývoj norem však může ve zvláštních případech, kde jsou zapojeni konkurenti, vést rovněž k omezujícím důsledkům pro hospodářskou soutěž tím, že může snižovat cenovou soutěž a omezovat či kontrolovat výrobu, trhy, inovace nebo technický rozvoj.
Jak je vysvětleno níže, může k tomu dojít prostřednictvím tří hlavních kanálů, a to konkrétně i) omezením cenové soutěže, ii) uzavřením trhu pro inovativní technologie a iii) vyloučením určitých podniků či jejich diskriminací tím, že je jim znemožněn účinný přístup k normě.
467.
Za prvé pokud by se v rámci vývoje norem podniky podílely na jednáních, která narušují hospodářskou soutěž, mohlo by to snížit nebo vyloučit cenovou soutěž na dotčených trzích či omezit nebo kontrolovat výrobu, a tím usnadnit tajně dohodnutý výsledek na trhu (266).
468.
Za druhé normy, které stanoví podrobné technické specifikace výrobku nebo služby, mohou omezit technický rozvoj a inovaci.
Během vypracovávání normy mohou o zařazení do normy soutěžit alternativní technologie.
Jakmile byla vybrána nebo vyvinuta jedna technologie a stanovena norma, některé technologie a podniky mohou čelit překážkám vstupu a mohou být potenciálně vyloučeny z trhu.
Kromě toho normy vyžadující, aby v jejich rámci byla použita určitá konkrétní technologie, mohou klást překážky vývoji a šíření dalších technologií.
Stejný důsledek může mít zabraňování vývoji jiných technologií tím, že se členové normalizačních organizací zavážou k výhradnímu užívání určité normy.
Riziko omezení inovací se zvyšuje, pokud jsou z procesu vývoje norem neodůvodněně vyloučeny jeden či více podniků.
469.
V rámci norem zahrnujících práva k duševnímu vlastnictví (267) lze teoreticky rozlišovat tři hlavní skupiny podniků s různými zájmy týkajícími se vývoje norem.
Za prvé jde o podniky působící pouze na trzích vyšší úrovně, které vyvíjejí a uvádějí na trh výhradně technologie.
Tato kategorie může zahrnovat také podniky, jež získávají technologie za účelem udělování licencí k těmto technologiím.
Jediným zdrojem jejich příjmů jsou obvykle pouze výnosy z licencí a jejich motivací je zvýšit co nejvíce licenční poplatky.
Druhou skupinou jsou podniky působící pouze na navazujících trzích, které vyrábějí výrobky nebo nabízejí služby založené výhradně na technologiích, které vyvinuly jiné společnosti, a které nevlastní příslušná práva k duševnímu vlastnictví.
Licenční poplatky pro ně představují náklady, a nikoli zdroj příjmů, a jejich motivací je licenční poplatky snížit.
Za třetí existují integrované podniky, které jednak vyvíjejí technologie chráněné právy k duševnímu vlastnictví, jednak prodávají výrobky, k nimž potřebují licenci.
Tyto podniky mají smíšené motivace.
Na straně jedné by mohly dosahovat výnosů ze svých vlastních práv k duševnímu vlastnictví.
Na druhou stranu musí případně hradit licenční poplatky jiným podnikům, které jsou držiteli práv k duševnímu vlastnictví, jež jsou nezbytná pro normu relevantní pro jejich vlastní výrobky.
Mohou proto udělovat licence na vlastní nezbytná práva k duševnímu vlastnictví výměnou za nezbytná práva k duševnímu vlastnictví jiných podniků nebo používat svá práva k duševnímu vlastnictví defenzivně.
Podniky mohou dále také zhodnocovat svá práva k duševnímu vlastnictví jinými metodami než licenčními poplatky.
V praxi používá mnoho podniků kombinaci těchto obchodních modelů.
470.
Za třetí standardizace může vést k výsledkům narušujícím hospodářskou soutěž tím, že určitým podnikům brání v získání účinného přístupu k výsledkům procesu vývoje norem (tj. specifikacím a/nebo právům k dušev­ nímu vlastnictví nezbytným pro zavedení normy).
Je-li určitému podniku zcela znemožněn přístup k výsledku normy, nebo je-li mu umožněn přístup za nepřiměřených či diskriminačních podmínek, existuje riziko důsledku narušujícího hospodářskou soutěž.
Systém, v němž jsou potenciálně důležitá práva k duševnímu vlastnictví zveřejňována přímo, může zvýšit pravděpodobnost udělení účinného přístupu k normě (268), jelikož účastníkům umožňuje určit, které technologie jsou chráněny právy k duševnímu vlastnictví, a které nikoli.
Právní předpisy týkající se duševního vlastnictví a právní předpisy v oblasti hospodářské soutěže mají stejné cíle (269) spočívající v podpoře prospěchu pro spotřebitele a inovací, jakož i efektivního umisťování zdrojů.
Práva k duševnímu vlastnictví podporují dynamickou hospodářskou soutěž tím, že podniky vybízejí, aby investovaly do vývoje nových nebo zdokonalených výrobků a procesů.
Práva k duševnímu vlastnictví jsou proto obecně pro hospodářskou soutěž prospěšná.
Na základě svých práv k duševnímu vlastnictví však může společnost, která vlastní práva k duševnímu vlastnictví, jež jsou nezbytná k provádění normy, ve zvláštním kontextu vývoje norem získat rovněž kontrolu nad používáním normy.
Pokud norma představuje překážku vstupu, podnik by mohl kontrolovat trh výrobků nebo služeb, jichž se daná norma týká.
To by
(266) Podle okruhu účastníků procesu vývoje norem může k omezením na trhu standardizovaného výrobku dojít na straně dodavatele či kupujícího.
(267) V rámci této kapitoly se práva k duševnímu vlastnictví vztahují zejména na patenty (vyjma nezveřejněných patentových přihlášek).
Pokud však jakýkoli jiný druh práv k duševnímu vlastnictví poskytuje svému držiteli v praxi kontrolu nad používáním normy, měly by se použít stejné zásady.
(268) Pokud je rovněž spojen se závazkem FRAND.
Viz body 482 až 484.
(269) Viz pokyny k převodu technologií, bod 7.