SL
C 158/14
Uradni list Evropske unije
11.4.2022
Tožba, vložena 28. februarja 2022 – Kremer/Komisija (Zadeva T-110/22) (2022/C 158/17) Jezik postopka: francoščina Stranki Tožeča stranka: Christiane Kremer (Bruselj, Belgija) (zastopnika: D. Grisay in A. Ansay, odvetnika) Tožena stranka: Evropska komisija
Predlog Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj: — to ničnostno tožbo/tožbo za uveljavljanje nepogodbene odgovornosti sprejme v obravnavo; — tožbo razglasi za dopustno in posledično: — primarno, — ničnostno tožbo razglasi za utemeljeno in ugotovi, da je sklep organa za imenovanja o zavrnitvi z dne 24. februarja 2022 ničen, ker: — sta člen 77 Kadrovskih predpisov in člen 11 Priloge VIII h Kadrovskim predpisom, na katerih temelji obvestilo o določitvi pravic tožeče stranke, nezakonita; — Evropska komisija ni izpolnila dolžnosti skrbnega ravnanja, ker tožeči stranki v obvestilu o določitvi pravic ni predlagala nobenega vračila pokojninskih pravic, ki jih pristojni evropski organ ni obračunal; — je Evropska komisija kršila načeli enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije, ker tožeči stranki v obvestilu o določitvi pravic ni predlagala nobene vrnitve pokojninskih pravic, ki jih pristojni evropski organ ni obračunal; — in spis vrne organu za imenovanja, da naj ta določi znesek, ki ga je treba vrniti tožeči stranki; — podredno, — odškodninsko tožbo na podlagi neupravičene obogatitve razglasi za utemeljeno, ker je bila tožeča stranka prikrajšana za znesek svojih pokojninskih pravic, za katere je prispevke plačevala v svojem nacionalnem pokojninskem sistemu, ki jih pristojni organ Unije ni upošteval in s katerimi je bil vzporedno s tem obogaten pokojninski sklad Evropske unije; — Komisiji naloži plačilo odškodnine za obe finančni škodi, nastali tožeči stranki, ki sta na dan vložitve te tožbe ovrednoteni na znesek glavnice 55 401,07 EUR; — Komisiji naloži plačilo stroškov.
Tožbeni razlogi in bistvene trditve Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge. 1.
Prvi tožbeni razlog: ugovor nezakonitosti člena 77(1) Kadrovskih predpisov za uradnike Evropske unije (v nadaljevanju: Kadrovski predpisi) in člena 11(2) Priloge VIII h Kadrovskim predpisom.
Tožeča stranka trdi, da navedeni določbi predpisujeta, da mora uradnik odločitev o prenosu svojih pokojninskih pravic, zbranih v nacionalnem pokojninskem sistemu, v pokojninski sklad Evropske unije (v nadaljevanju: PSEU) sprejeti v desetih letih od začetka zaposlitve v službah institucij Evropske unije.
Zaradi pravila, ki znesek pokojnine omejuje na 70 %, pa lahko uradnik, ki je opravil prenos, obseg morebitnega prenosa pravilno presodi šele ob upokojitvi.
Tožeča stranka iz tega sklepa, da to pravilo ustvarja različno obravnavanje glede na uradnika, ki bi vso kariero dopolnil v evropskem sistemu, in pomeni kršitev načela prepovedi diskriminacije.