SK
C 158/14
Úradný vestník Európskej únie
11.4.2022
Žaloba podaná 28. februára 2022 – Kremer/Komisia (Vec T-110/22) (2022/C 158/17) Jazyk konania: francúzština Účastníci konania Žalobkyňa: Christiane Kremer (Brusel, Belgicko) (v zastúpení: D. Grisay a A.
Ansay, advokáti) Žalovaná: Európska komisia
Návrhy Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd: — vyhovel tomuto návrhu na zrušenie/určenie mimozmluvnej zodpovednosti, — vyhlásil žalobu za prípustnú a v dôsledku toho: — vyhlásil žalobu o neplatnosť za dôvodnú a určil, že rozhodnutie o zamietnutí prípustnosti zo strany menovacieho orgánu z 24. februára 2022 je neplatné z dôvodu, že: — článok 77 služobného poriadku a článok 11 prílohy VIII služobného poriadku, na ktorých je založené oznámenie o stanovení určené žalobkyni, sú protiprávne, — Európska komisia si tým, že žalobkyni vo svojom oznámení o stanovení nenavrhla žiadnu náhradu dôchodkových práv nezapočítaných príslušným európskym orgánom, nesplnila svoju povinnosť starostlivosti, — Európska komisia tým, že žalobkyni vo svojom oznámení o stanovení nenavrhla žiadnu náhradu dôchodkových práv nezapočítaných príslušným európskym orgánom, porušila zásadu rovnosti zaobchádzania a zákazu diskriminácie, — a vrátil spis menovaciemu orgánu, aby určil sumu, ktorá sa má vrátiť žalobkyni, — subsidiárne: — určil, že žaloba o náhradu škody založená na bezdôvodnom obohatení je dôvodná z dôvodu, že žalobkyňa bola ochudobnená o sumu svojich dôchodkových práv, ktorou prispievala do svojho vnútroštátneho systému dôchodkového zabezpečenia, čo nezohľadnil príslušný orgán Únie, ktorý tak obohatil dôchodkový fond Európskej únie, — uložil Komisii povinnosť nahradiť obe majetkové ujmy, ktoré utrpela žalobkyňa, a ktorá boli ku dňu podania tejto žaloby vyčíslené v sume 55 401,07 eura ako istina, — uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.
Dôvody a hlavné tvrdenia Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza štyri žalobné dôvody. 1.
Prvý žalobný dôvod založený na protiprávnosti článku 77 ods.
1 Služobného poriadku úradníkov Európskej únie (ďalej len „služobný poriadok“) a článku 11 ods.
2 prílohy VIII služobného poriadku.
Žalobkyňa tvrdí, že vyššie uvedené ustanovenia stanovujú, že úradník musí prijať rozhodnutie o prevode svojich dôchodkových práv nadobudnutých vo vnútroštátnom systéme do dôchodkového systému Európskej únie v lehote desiatich rokov od začatia svojej činnosti v službách inštitúcií Európskej únie.
Úradník, ktorý prevod práv vykonal, však môže správne vypočítať dosah svojho prípadného prevodu až v čase svojho odchodu do dôchodku, a to najmä z dôvodu pravidla obmedzujúceho výšku dôchodkov na 70 %.
Žalobkyňa z toho vyvodzuje, že toto pravidlo vytvára rozdielne zaobchádzanie vo vzťahu k úradníkovi, ktorý strávil celý svoj služobný postup v európskom systéme, čim dochádza k porušeniu zásady zákazu diskriminácie.