LV
11.4.2022.
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
C 158/3
ii) Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai Direktīvas 2011/92 (1) (IVN direktīvas) 4. panta 2., 3., 4. un/vai 5. punktam un/vai III pielikumam, un/vai šai direktīvai, lasot to saistībā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantā noteikto tiesiskās drošības un labas pārvaldības principu, ir tādas sekas, ka gadījumā, ja kompetentā iestāde nolemj piekrist piedāvātajam attīstīšanas projektam, nepiemērojot tam ietekmes uz vidi novērtējuma procedūru, ir jābūt skaidram, atsevišķam un/vai konkrētam paziņojumam par to, kādos tieši dokumentos ir izklāstīta kompetentās iestādes argumentācija.
iii) Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai Direktīvas 2011/92 (IVN direktīvas) 4. panta 2., 3., 4. un/vai 5. punktam un/vai III pielikumam, un/vai šai direktīvai, lasot to saistībā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantā noteikto tiesiskās drošības un labas pārvaldības principu, ir tādas sekas, ka gadījumā, ja kompetentā iestāde nolemj piekrist piedāvātajam attīstīšanas projektam, nepiemērojot tam ietekmes uz vidi novērtējuma procedūru, tai ir pienākums skaidri izklāstīt visu IVN direktīvas III pielikumā sniegto konkrēto sadaļu un apakšsadaļu izvērtējumu, ciktāl šīs sadaļas un apakšsadaļas iespējami attiecas uz attīstīšanas projektu.
iv) Vai Direktīvas 92/43/EEK (2) 6. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, piemērojot principu, saskaņā ar kuru, lai noskaidrotu, vai turpmākajā posmā ir nepieciešams atbilstoši novērtēt plāna vai projekta ietekmi uz attiecīgo teritoriju, izvērtēšanas posmā nav vajadzības ņemt vērā pasākumus, kas paredzēti, lai novērstu vai mazinātu kaitīgās sekas, ko plāns vai projekts rada šai teritorijai, dalībvalsts kompetentā iestāde ir tiesīga ņemt vērā plāna vai projekta risinājumus, proti, ka tiek aizvākts piesārņojums, kas tādējādi varētu mazināt kaitīgās sekas Eiropas nozīmes teritorijai, pamatojoties vien uz to, ka šie risinājumi nav paredzēti kā seku mazināšanas pasākumi, pat ja tiem ir šādas sekas, un ka tie varētu tikt iekļauti tehniskajā projektā kā standarta risinājumi neatkarīgi no tā, vai tiem ir kāda ietekme uz attiecīgo Eiropas nozīmes teritoriju.
v) Vai Direktīvas 92/43/EEK 6. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja dalībvalsts kompetentā iestāde, neraugoties uz to, ka ekspertu struktūras iepriekšējas izvērtēšanas posmā ir raisījušas jautājumus un paudušas bažas par to, ir pārliecinājusies, ka netiek prasīts atbilstošs novērtējums, šīs iestādes pienākums ir sniegt skaidru un detalizētu argumentāciju, kas spētu kliedēt visas zinātniski pamatotas šaubas par paredzēto darbu ietekmi uz attiecīgo Eiropas nozīmes teritoriju un kas skaidri un individuāli noņem jebkādas šaubas, kas radušās šajā saistībā sabiedrības līdzdalības procesā.
vi) Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai Direktīvas 92/43 (Dzīvotņu direktīvas) 6. panta 3. punktam un/vai šai direktīvai, lasot to saistībā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 41. pantā noteikto tiesiskās drošības un labas pārvaldības principu, ir tādas sekas, ka gadījumā, ja kompetentā iestāde nolemj piekrist piedāvātajam attīstīšanas projektam, nepiemērojot tam atbilstoša novērtējuma procedūru, būtu jābūt skaidram, atsevišķam un/vai konkrētam paziņojumam, kādos tieši dokumentos ir izklāstīta kompetentās iestādes argumentācija.
(1) (2)
Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/92/ES (2011. gada 13. decembris) par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV 2012, L 26, 1. lpp.).
Padomes Direktīva 92/43/EEC (1992. gada 21. maijs) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV 1992, L 206, 7. lpp.).
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu, ko 2021. gada 23. decembrī iesniedza Cour de cassation (Beļģija) – UP/Centre public d’action sociale de Liège (Lieta C-825/21) (2022/C 158/04) Tiesvedības valoda – franču Iesniedzējtiesa Cour de cassation
Pamatlietas puses Prasītāja: UP Atbildētājs: Centre public d’action sociale de Liège