LT
2022 4 11
Europos Sąjungos oficialusis leidinys
C 158/7
Prejudicinis klausimas Ar 2000 m. lapkričio 27 d.
Tarybos direktyvos 2000/78/EB (1), nustatančios vienodo požiūrio užimtumo ir profesinėje srityje bendruosius pagrindus, 2 straipsnio 1 dalis ir 2 dalies a punktas bei 6 straipsnio 1 dalis, taip pat teisinio saugumo, įgytų teisių paisymo ir Sąjungos teisės veiksmingumo principai turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiama tokia nacionalinės teisės nuostata, kaip antai nagrinėjama pagrindinėje byloje, pagal kurią pirmasis atliktas valstybės tarnautojų, kurie ne vėliau kaip 2021 m. gruodžio 1 d. turėjo teisę į senatvės pensiją (bendrąją pensiją pagal Pensionsgesetz 1965 (1965 m.
Pensijų įstatymas)), grupės pensijos indeksavimas įsigalioja tik nuo antrųjų kalendorinių metų, einančių po tų metų, kuriais atsirado teisė į senatvės pensiją, sausio 1 d., o pirmasis atliktas valstybės tarnautojų, kurie teisę į pensiją (bendrąją pensiją pagal Pensionsgesetz 1965) įgijo arba įgis po 2022 m. sausio 1 d., grupės pensijos indeksavimas įsigalioja jau kitų kalendorinių metų, einančių po tų metų, kuriais atsirado teisė į senatvės pensiją, sausio 1 d. (1)
2000 m. lapkričio 27 d.
Tarybos direktyva 2000/78/EB, nustatanti vienodo požiūrio užimtumo ir profesinėje srityje bendruosius pagrindus (OL L 303, 2000, p. 16; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 4 t., p. 79.
2022 m. vasario 7 d.
Tribunale ordinario di Bologna (Italija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje BU / Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità Dublino (Byla C-80/22) (2022/C 158/09) Proceso kalba: italų Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas Tribunale ordinario di Bologna
Šalys pagrindinėje byloje Pareiškėjas: BU Atsakovas: Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità Dublino
Prejudiciniai klausimai 1.
Kokios teisinės pasekmės pagal Europos Sąjungos teisę kyla tuo atveju, kai prašančioji valstybė, vykdydama atsiėmimo procedūrą pagal 2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos Reglamento Nr.
604/2013 (1) 18 straipsnio 1 dalies b punktą, pažeidžia 4 straipsnyje numatytą įpareigojimą pranešti ar įpareigojimą surengti asmeninį pokalbį su prašytoju pagal to paties reglamento 5 straipsnį, konkrečiau, ar Reglamento Nr.
604/2013 4 ir 5 straipsniai turi būti aiškinami taip: — jei asmeniui, kuris atitinka reglamento 23 straipsnyje nustatytas sąlygas, nėra išsiųsta 4 straipsnio 2 dalyje numatyta atmintinė ar nesurengiamas asmeninis pokalbis su prašytoju pagal reglamento 5 straipsnio nuostatas, sprendimas dėl perdavimo savaime tampa nepataisomai neteisėtas ir atsakomybė už sprendimo dėl tarptautinės apsaugos prašymo priėmimą tenka prašančiajai valstybei narei; — ar taip: sprendimo dėl perdavimo neteisėtumą lemia tai, ar tvirtinama ir įrodyta, kad procedūra būtų pasibaigusi kitaip, jei prašančiosios valstybės institucija būtų įvykdžiusi Reglamento Nr.
604/2013 4 ir 5 straipsniuose numatytus įpareigojimus; — ar taip: prašančiosios valstybės institucija jokiu atveju nėra įpareigojama užtikrinti užsieniečiui, dėl kurio vykdoma perdavimo į prašomą valstybę narę procedūra, Reglamento Nr.
604/2013 4 ir 5 straipsniuose numatytas informavimo ir dalyvavimo garantijas? 2.
Ar Reglamento Nr.
604/2013 27 straipsnio 1 dalis (atskirai arba kartu su Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsniu) turi būti aiškinama taip: — ja nustatomas įpareigojimas užtikrinti reglamento 4 ir 5 straipsnių nuostatose įtvirtintas garantijas užsieniečiui, kurio atžvilgiu yra vykdoma perdavimo į kitą valstybę narę procedūra, siekiant užtikrinti teisę į veiksmingą teisinę gynybą dėl sprendimo dėl perdavimo;