C 158/4
FI
Euroopan unionin virallinen lehti
11.4.2022
Ennakkoratkaisukysymys Ovatko jäsenvaltioissa sovellettavista yhteisistä vaatimuksista ja menettelyistä laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi 16.12.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/115/EY (1) 6 ja 8 artikla esteenä kansalliselle oikeussäännölle, jonka mukaan oleskeluun oikeuttavan luvan myöntämisestä silloin, kun tutkitaan lääketieteellisillä syillä tehtyä oleskelulupahakemusta, jonka on edellä täsmennetyt kriteerit huomioon ottaen katsottu täyttävän tutkittavaksi ottamisen edellytykset, seuraa, että kolmannen maan kansalaisella on lupa oleskeluun, vaikkakin vain tilapäisesti ja epävarmasti, tällaisen oleskelulupahakemuksen tutkinnan ajan, jolloin kyseinen oleskeluun oikeuttavan luvan myöntäminen merkitsee turvapaikkamenettelyn yhteydessä aiemmin tehdyn palauttamispäätöksen, jonka kanssa tämä myöntäminen ei sovi yhteen, implisiittistä peruuttamista?
(1)
Jäsenvaltioissa sovellettavista yhteisistä vaatimuksista ja menettelyistä laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi 16.12.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/115/EY (EUVL 2008, L 348, s. 98).
Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie (Puola) on esittänyt 4.1.2022 – M.B., U.B. ja M.B. v. X S.A. (Asia C-6/22) (2022/C 158/05) Oikeudenkäyntikieli: puola Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie Pääasian asianosaiset Kantajat: M.B., U.B. ja M.B. Vastaaja: X S.A.
Ennakkoratkaisukysymykset 1) Onko kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY (1) tavoitteen, joka on kuluttajan suojaaminen elinkeinonharjoittajien kanssa tehtyjen sopimusten kohtuuttomilta ehdoilta, valossa hyväksyttävä sellainen tulkinta, että kun tuomioistuin toteaa sopimuksen pätemättömäksi direktiivin sääntöjä soveltaen, tämän direktiivin soveltaminen päättyy ja sen myötä kuluttajansuoja, ja siksi sopimuksen purkamista koskevia sääntöjä kuluttajaan ja elinkeinonharjoittajaan nähden on etsittävä pätemättömän sopimuksen purkamiseen sovellettavan kansallisen velvoiteoikeuden säännöksistä?
2) Onko tuomioistuimen kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY 6 artiklan ja 7 artiklan valossa silloin, kun tuomioistuin toteaa, että kyseinen sopimusehto on kohtuuton eikä sopimus voi olla voimassa tämän ehdon poistamisen jälkeen, kun sopimuspuolet eivät ole antaneet suostumusta täydentää syntynyttä aukkoa tahtonsa mukaisilla ehdoilla ja kun ei ole dispositiivisia säännöksiä [joita sovelletaan sopimukseen suoraan, kun sopimuspuolet eivät ole sopineet muusta järjestelystä], todettava sopimus pätemättömäksi kuluttajan tahdon ja vaatimusten mukaisesti, vai onko tuomioistuimen mentävä osapuolten vaatimuksia pidemmälle ja tutkittava viran puolesta kuluttajan varallisuustilanne sen ratkaisemiseksi, aiheutuuko sopimuksen pätemättömäksi toteamisesta kuluttajalle erityisen epäedullisia vaikutuksia?
3) Onko mahdollista tulkita direktiivin 93/13 6 artiklaa siten, että jos tuomioistuin katsoo, että sopimuksen pätemättömäksi toteaminen olisi erityisen epäedullista kuluttajalle, eivätkä sopimuspuolet kannustamisesta huolimatta pääse yksimielisyyteen sopimuksen täydentämisestä, tuomioistuin voi ottaen huomioon objektiivisesti ymmärretyn kuluttajan hyvinvoinnin täydentää sopimuksen kohtuuttomien ehtojen ”poistamisen” jälkeen syntyneen aukon kansallisen oikeuden säännöksillä, jotka eivät ole unionin tuomioistuimen 3.10.2019 antamassa tuomiossa Dziubak v. Raiffeisen Bank International (C-260/18, EU:C:2019:819) tarkoitetulla tavalla dispositiivisia, jolloin niitä ei voida soveltaa suoraan sopimuksessa olevaan aukkoon, vaan ne ovat kansallisen oikeuden erityissäännöksiä, joita voidaan soveltaa kyseiseen sopimukseen ainoastaan vastaavasti tai analogian perusteella ja jotka heijastavat kansallisessa velvoiteoikeudessa voimassa olevaa säännöstöä?
(1)
EYVL 1993, L 95, s. 29.