CS
11.4.2022
Úřední věstník Evropské unie
C 158/7
Předběžná otázka Musí být čl. 2 odst.
1 a odst.
2 písm.
a) a čl. 6 odst.
1 směrnice Rady 2000/78/ES (1), resp. zásady právní jistoty, zachování nabytých práv a efektivity unijního práva vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, podle níž se první úprava starobního důchodu skupiny úředníků, které vznikl nárok na starobní důchod (celkový důchod podle Pensionsgesetz 1965, zákon o důchodech) nejpozději od 1. prosince 2021, provede až s účinkem od 1. ledna druhého kalendářního roku následujícího po vzniku nároku na starobní důchod, zatímco první úprava starobního důchodu skupiny úředníků, které vznikl nebo vznikne nárok na starobní důchod (celkový důchod podle Pensionsgesetz 1965) až od 1. ledna 2022, se provede již s účinkem od 1. ledna kalendářního roku následujícího po vzniku nároku na starobní důchod?
(1)
Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst.
L 303, 2.12.2000, s. 16).
Zvl. vydání v českém jazyce: Kapitola 05 Svazek 004 S. 79.
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale ordinario di Bologna (Itálie) dne 7. února 2022 – BU v.
Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità Dublino (Věc C-80/22) (2022/C 158/09) Jednací jazyk: italština Předkládající soud Tribunale ordinario di Bologna
Účastníci původního řízení Odvolatel: BU Odpůrce: Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità Dublino
Předběžné otázky 1) Jaké jsou právní důsledky vyplývající z práva Evropské unie v případě, že dožadující stát v rámci řízení o přijetí zpět podle čl. 18 odst.
1 písm.
b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013 (1) poruší informační povinnost stanovenou v článku 4 nebo povinnost zajistit osobní pohovor s žadatelem podle článku 5 uvedeného nařízení, a zejména zda je třeba vykládat články 4 a 5 nařízení (EU) č. 604/2013: — v tom smyslu, že neposkytnutí informačního letáku podle čl. 4 odst.
2 osobě za podmínek popsaných v článku 23 nařízení nebo neprovedení osobního pohovoru s žadatelem podle článku 5 nařízení samo o sobě zakládá nenapravitelnou protiprávnost rozhodnutí o přemístění a následné určení příslušnosti k přijetí rozhodnutí o žádosti o mezinárodní ochranu dožadujícího členskému státu; — nebo v tom smyslu, že protiprávnost rozhodnutí o přemístění je podmíněna tvrzením a prokázáním, že řízení by mělo jiný výsledek, kdyby orgán dožadujícího státu dodržel povinnosti stanovené v článcích 4 a 5 nařízení (EU) č. 604/2013; — nebo v tom smyslu, že orgán dožadujícího státu není v žádném případě povinen poskytnout cizinci, jehož se týká řízení o přemístění do dožádaného členského státu, informace a záruky účasti stanovené v článcích 4 a 5 nařízení (EU) č. 604/2013?
2) Je třeba čl. 27 odst.
1 nařízení (EU) č. 604/2013, samostatně nebo ve spojení s článkem 47 SFEU, vykládat: — v tom smyslu, že ukládá povinnost zajistit záruky stanovené v článcích 4 a 5 nařízení cizinci, jehož se týká řízení o přemístění do jiného členského státu, jako nástroj ochrany práva na účinný opravný prostředek proti rozhodnutí o přemístění;