C 152/58
SV
Europeiska unionens officiella tidning
6.4.2022
3.3 År 2011 vände sig ett desillusionerat Förenta staterna bort från ett destabiliserat Mellanöstern.
Det vakuum som uppstod fylldes till en början av ”Islamiska staten”.
När denna i stort sett föll samman i Irak och Syrien fyllde i synnerhet Ryssland tomrummet.
Under samma epokgörande år förklarade Förenta staternas dåvarande utrikesminister Hillary Clinton att den politiska framtiden skulle avgöras i Asien, inte i Afghanistan eller Irak.
Europa och Mellanöstern hamnade i periferin för Förenta staternas intresse och strategi.
Om vi ser till Afghanistan tycks denna politik, som är farlig för Europas stabilitet och säkerhet, fortsätta under president Biden.
3.4 Europa står fortsatt inte i fokus för Förenta staternas utrikespolitik.
Förenta staterna riktar sin fulla uppmärksamhet och sina resurser på Kinas ohejdade uppgång, som eventuellt har påskyndats till följd av pandemin.
Dessutom har läget i Latinamerika, med auktoritära styren och korruption eller till och med sönderfallande stater, på nytt försvårats.
Latinamerika står redan Förenta staterna närmare än Europa eller Afrika på grund av flyktingströmmarna där.
Afrika, med världens snabbast växande befolkning, uppmärksammas knappt alls från amerikanskt håll.
Grannen Europa intresserar sig visserligen, men saknar en strategi där, till skillnad från Kina, som är mycket aktivt i Afrika.
3.5 I Kina har den snabba ekonomiska uppgång som inleddes i slutet av 1980-talet genom Deng Xiaoping fortsatt och sedan Xi Jinping tillträdde har landet med allt större självsäkerhet gjort ett nytt globalt maktanspråk gällande.
Landet har utvecklats från att vara en utåt sett fredligt agerande utvecklingsdiktatur till att bli en omfattande övervakningsstat som uppträder på ett arrogant för att inte säga hotfullt sätt militärt i Asien och som internt (på nytt) styrs totalitärt.
EU har ingen urskiljbar strategi i kontakterna med Kina.
Under det tyska rådsordförandeskapet drev man från politiskt håll snabbt igenom ett bilateralt investeringsavtal, där Kina åläggs alltför få skyldigheter, inbegripet genomförandet av grundläggande rättigheter såsom föreningsfrihet, och där europeiska intressen i bästa fall ytligt gynnas.
Kommittén är ytterst bekymrad över vilka konsekvenser detta kan få, särskilt när det gäller desinformation och påverkan, eftersom avtalet också öppnar upp för kinesiska investeringar i nyhets-, medie- och underhållningssektorn.
3.5.1 I Kina pågår en massiv upprustning.
Den numera öppet aggressiva nya världsmakten hotar alltmer enträget med scenariot att rentav invadera Taiwan, försöker skaffa sig kontroll över handelsvägar till havs som är centrala för världsekonomin, krossar – i strid med alla åtaganden som man förbundit sig till enligt folkrätten – demokratin och friheten i Hongkong, och förtrycker med en knappt föreställbar brutalitet och i massiv skala muslimska befolkningsgrupper i landets nordvästra provinser.
Sistnämnda handlingar hindrade inte Kinas kommunistparti från att omedelbart erbjuda talibanerna goda förbindelser i samma stund som landet föll samman.
Genom västvärldens misslyckande i Hindukush känner sig kommunistpartiet nämligen stärkt i sin preferens för en multilateral men ändock ofri världsordning.
Begreppet multilateralism, som hittills väckt positiva konnotationer, omvärderas således.
3.5.2 Kinas inflytande i Europa har blivit en ekonomisk och politisk faktor som inte kan ignoreras.
Peking fortsätter tålmodigt med sitt sidenvägsprojekt, intar stegvis strategiska positioner, och gör länder i Afrika och Asien politiskt avhängiga genom kreditavtal som endast vid en ytlig anblick är generösa men som i själva verket binder dem.
Peking har också redan lyckats ta kontroll över viktig infrastruktur i sydöstra Europa.
Några exempel på detta är hamnen i Pireus i Grekland, motorvägsbygget i Montenegro och 5G-utbyggnaden.
3.5.3 Delar av den europeiska ekonomin, särskilt tyska koncerner, är nu i farlig utsträckning beroende av den kinesiska marknaden, som inledningsvis erbjöd sig som en förlängd arbetsbänk för den europeiska industrin utan att verkligen öppna sig.
Vissa koncerner ser med rätta över sina alltför ensidiga leveranskedjor, som i slutändan är beroende av den kinesiska ledningens godtycke.
3.5.4 Även efter Kinas anslutning till WTO har det varit svårt eller omöjligt att få tillträde till de kinesiska marknaderna.
Det inte på långa vägar tal om någon rättvisa och ömsesidighet.
Landet snedvrider den globala konkurrensen genom subventioner och en ihärdig vägran att minska överkapaciteten.
Kinas styrande kommunistparti har sedan begynnelsen bedrivit systematiskt industrispionage och tvingat till sig kunskapsöverföring via samriskföretag.
Numera öppnar Kina bara upp sig för utländska investerare som har de kunskaper landet behöver, samtidigt som man fortsätter att skydda kinesiska företag mot alla risker på ett sätt som snedvrider konkurrensen.
Detta är inte förenligt med en ömsesidigt öppen och rättvis marknadsorganisation.
3.6 Sedan Vladimir Putins minnesvärda tal vid säkerhetskonferensen i München 2007 har Ryssland tyvärr med allt större steg fjärmat sig från samarbetet med väst.
Redan tidigt började Moskva utnyttja grannländernas beroende av gasförsörjningen som ett påtryckningsmedel.
När detta inte räckte och närmandet till EU och därmed väst eller strävandet efter större självständighet blev alltför stort i de före detta sovjetrepublikerna, förde Moskva dolda och öppna krig i sin periferi eller i Sovjetunionens tidigare maktsfär, och annekterade med Krim ukrainskt territorium i strid med folkrätten och sina egna avtalsenliga utfästelser.
Makthavarna i Kreml har på ett brutalt sätt utnyttjat den instabilitet som uppstod efter den korta arabiska våren 2011 för sina egna syften.
De för därutöver cyberkrig mot fria demokratiska stater, bedriver riktade