SV
C 152/146
Europeiska unionens officiella tidning
6.4.2022
1.5 EESK anser att initiativet FuelEU måste skapa synergier, samstämmighet och konsekvens mellan utbud, distribution och efterfrågan inom ramen för 55 %-paketet.
I förslaget till förordning i dess nuvarande form föreskrivs dock vissa bränslen med låga koldioxidutsläpp utan någon förhandsbedömning av deras globala tillgänglighet och kostnad, trots att alla alternativa bränslen bör tillåtas.
Detta kan så småningom leda till snedvridning av konkurrensen, samtidigt som tillgången på sådana bränslen för närvarande och inom den närmaste framtiden är försumbar.
Det är bränsleleverantörerna som ansvarar för utvecklingen av och tillgången till förnybara alternativa bränslen, och användningen av renare bränslen bör uppmuntras.
För att detta ska kunna ske måste prisskillnaden mellan fossila och alternativa bränslen överbryggas och de renare bränslena måste bli mer överkomliga och allmänt tillgängliga.
Det krävs insatser som inbegriper ett aktivt bidrag från alla aktörer i sjöfartsvärdekedjan, i synnerhet bränsleproducenter, energileverantörer och motortillverkare, men även hamnar, befraktare och berörda arbetstagarrepresentanter i alla sektorer.
Detta skulle kunna leda till den ökade efterfrågan på alternativa bränslen som eftersträvas genom förordningen.
2.
Inledning 2.1 EESK anser att sjöfarten påverkar hela leveranskedjan eftersom nästan 90 % av världens varor transporteras sjövägen.
EU:s sjöfart är dessutom med sin globala närvaro en strategisk tillgång som gör det möjligt för EU att skydda sitt geopolitiska oberoende samt öka sin ekonomiska och industriella motståndskraft och sin suveränitet.
Under 2019 transporterades omkring 46 % av varuexporten till länder utanför EU och 56 % av varuimporten från länder utanför EU sjövägen (Eurostat, 2021).
2.2 Den EU-kontrollerade fartygsflottan uppgår till 810 miljoner dödviktston och består av 23 400 fartyg, vilket motsvarade 39,5 % av världsflottan 2020.
Sjöfartens totala ekonomiska bidrag till EU:s BNP uppgår till 149 miljarder euro och cirka 2 miljoner personer är sysselsatta inom sektorn.
Det är värt att notera att för varje miljon euro till BNP som frambringas av sjöfartssektorn genereras 1,8 miljoner euro på annat håll i EU:s ekonomi (2).
Enligt de senaste beräkningarna (3) har sjöfartens andel av de totala antropogena växthusgasutsläppen i världen ökat från 2,76 % 2012 till 2,89 % 2018.
2.3 EESK noterar att den europeiska sjöfarten är engagerad i sjösäkerheten och i skyddet av den marina miljön, och att den bidrar till insatserna på internationell nivå och på EU-nivå för att minska koldioxidutsläppen.
Kommittén konstaterar också att den europeiska sjöfarten antar dessa utmaningar och är fast besluten att ta ledningen för grön sjöfart.
2.4 Genom FuelEU Maritime-förordningen införs standarder för en gradvis minskning av den genomsnittliga växthusgasintensiteten för bränsle som används ombord av fartyg i hamn eller som anlöper eller avgår från hamnar i EU.
Om dessa standarder inte uppfylls kommer det att leda till att rederierna åläggs administrativa straffavgifter, som uppenbarligen skulle användas för att stödja projekt som syftar till att påskynda användningen av förnybara och koldioxidsnåla bränslen – i synnerhet biobränslen – inom sjöfartssektorn.
Förslaget kommer också att ensidigt ha en extraterritoriell tillämpning på internationell sjöfart, eftersom dess tillämpningsområde är identiskt med tillämpningsom­ rådet för förslaget om EU:s system för handel med utsläppsrätter (4).
Genom förslaget föreskrivs också användning av landströmförsörjning för två fartygstyper efter den 1 januari 2030, nämligen passagerarfartyg och containerfartyg.
2.5 EESK noterar att förslaget till förordning, i linje med principen att förorenaren betalar, omfattar ett erkännande av den strukturella roll som spelas av fartygets befraktare, som normalt är ansvarig för valet av fartygets bränsle, rutt, last och hastighet samt kostnader i anslutning till det bränsle som förbrukas (skäl 6).
Detta är positivt.
Erkännandet av befraktarens ansvarsskyldighet är förvisso en viktig bestämmelse inför de överläggningar som kommer att äga rum i nästa fas av lagstiftningsprocessen, vilken också kommer att involvera Europaparlamentet och rådet.
3.
Allmänna kommentarer 3.1 Målen om klimatneutralitet i den gröna given och det ambitiösa 55 %-lagstiftningspaketet (”Fit for 55”) är välkomna i anslutning till insatserna för att miljöanpassa och så småningom fasa ut fossila bränslen såväl i sjöfartssektorn som i andra sektorer, samtidigt som man respekterar den sociala dimensionen av denna omställning med allmänhetens bästa i åtanke.
Med andra ord kan denna energiomställning och övergång till en utfasning av fossila bränslen inom sjöfarten lyckas endast under förutsättning att det finns samhällsstöd och social acceptans, samtidigt som sjöfartens och andra sektorers funktionssätt skyddas.
Detta kan endast uppnås genom särskilda åtgärder såsom skapande av nya arbetstillfällen, bättre folkhälsa och bättre begränsningsåtgärder när det gäller klimatinsatser och miljöskydd.
Dessa ansträngningar kräver att alla
(2) (3) (4)
European Shipowners’ Association, 2021.
Internationella sjöfartsorganisationens fjärde rapport om utsläpp av växthusgaser, 2020.
COM(2021) 551final.