C 152/92
SL
Uradni list Evropske unije
6.4.2022
2.7 Za razliko od ureditve zasebnega sektorja se šesta direktiva o AML/CFT osredotoča na institucionalni sistem in njegovo prilagoditev za vsako posamezno državo članico.
V predlogu so pojasnjene pristojnosti in naloge finančnoobveščevalnih enot ter njihov dostop do informacij, vzpostavljen je okvir za skupne analize in zagotovljena pravna podlaga za sistem FIU.net.
Okrepljena je pristojnost nadzornikov za ukrepanje in izboljšani so mehanizmi za sodelovanje med nadzorniki in drugimi organi.
Zagotovljena je medsebojna povezanost registrov bančnih računov.
2.8 Predlagana uredba o prenosih sredstev in nekaterih kriptosredstev je prenovitev Uredbe (EU) 2015/847 Evropskega parlamenta in Sveta (11) o prenosih sredstev, da bi bile zahteve glede sledljivosti in identifikacije za prenose kriptosredstev podobne tistim, ki veljajo za sredstva.
Hkrati bodo za ponudnike storitev kriptosredstev veljale zahteve iz uredbe o preprečevanju pranja denarja za druge finančne subjekte.
3.
Splošne ugotovitve 3.1 Prva direktiva o preprečevanju pranja denarja je bila sprejeta leta 1991.
Od takrat so bile sprejete štiri druge direktive o AML/CFT in na desetine drugih dopolnilnih direktiv, ki se nanašajo na finančni sistem ali povezana kazniva dejanja in prekrške.
Rezultati tega prizadevanja, ki so ga organi EU obravnavali kot prednostnega, so bili doslej očitno nezadovoljivi.
3.2 O tem obstaja splošno soglasje, kar je že izraženo v ocenah Komisije za leto 2019 in ocenah drugih institucij, med drugim Evropskega parlamenta v resolucijah iz marca 2019 in julija 2020 (12) in Računskega sodišča v poročilu iz junija 2021 z naslovom Prizadevanja EU za boj proti pranju denarja v bančnem sektorju so razdrobljena, izvajanje pa je nezadostno (13), ter v številnih strokovnih in akademskih analizah in analizah možganskih trustov, zlasti poročilu projektne skupine CEPS-ECRI (14).
3.3 Ocenjuje se, da pranje denarja zajema med 1 % BDP EU-27 (Europol in Evropska komisija) in 1,3 % BDP EU-27 (Računsko sodišče), kar je med 140 in 208 milijard EUR letno.
Še pomembneje je, da je po podatkih Europola izterjan le približno 1 % tega zneska.
V zadnjih letih je prišlo do številnih škandalov, povezanih s pranjem denarja, v katere so bile vpletene velike finančne institucije, pri čemer je treba izpostaviti, da mnogi od njih brez uporabe evropske zakonodaje ali posredovanja nadzornikov ne bi bili odkriti.
To pomeni, da kljub prizadevanjem in pripravljenosti Evropske komisije in Evropskega parlamenta ni bil dosežen napredek v smislu rezultatov na področju AML/CFT.
3.4 Mednarodni konzorcij preiskovalnih novinarjev (ICIJ) je z objavo Pandorinih dokumentov ponovno izpostavil obseg problema pranja denarja in povezanih kaznivih dejanj ter bistveno vlogo davčnih oaz pri spodbujanju teh kaznivih dejanj.
Zato je težko razumeti, da jurisdikcija, ki je najpogosteje omenjena v dokumentih, ni na seznamu „nekooperativnih jurisdikcij EU“ in da je Svet za ekonomske in finančne zadeve s seznama pravkar umaknil še eno jurisdikcijo, katere zakonodaja onemogoča identifikacijo dejanskih lastnikov podjetij in računov.
3.5 EESO želi institucije EU in nacionalne vlade opozoriti na potrebo po trdni zaščiti življenja in integritete novinarjev, zaposlenih in javnih uslužbencev, ki prijavijo gospodarsko in politično korupcijo.
Izraža zaskrbljenost, ker več držav članic še ni začelo postopka prenosa Direktive (EU) 2019/1937 o zaščiti oseb, ki prijavijo kršitve prava Unije, in poziva Komisijo, naj ukrepa in zagotovi, da bo direktiva prenesena do konca leta 2021.
3.6 Vzroki za neuspehe in pomanjkljivosti politike EU na področju AML/CFT so različni in imajo kumulativne učinke: (i) razdrobljenost pristojnosti med različnimi institucijami EU in državami članicami; (ii) neobstoj enotnega nadzornika EU za AML/CFT; (iii) omejena orodja, ki so na voljo pristojnim organom EU; (iv) slabo usklajevanje pri pobudah za preprečevanje in pri ukrepanju zoper ugotovljena tveganja ter zamude pri njihovem izvajanju; (v) pomanjkljivosti pri delu nadzornikov in finančnoobveščevalnih enot v mnogih državah; (vi) velike zamude pri prenosu direktiv in velike razlike med državami članicami, kar vodi v upravne in sodne postopke, ki jih sproži Evropska komisija; (vii) premalo zavedanja
(11) (12) (13) (14)
Uredba (EU) 2015/847 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. maja 2015 o informacijah, ki spremljajo prenose sredstev, in razveljavitvi Uredbe (ES) št.
1781/2006 (UL L 141, 5.6.2015, str. 1).
Resolucija Evropskega parlamenta z dne 26. marca 2019 (UL C 108, 26.3.2021, str. 8) in resolucija Evropskega parlamenta z dne 10. julija 2020.
Evropsko računsko sodišče: Posebno poročilo št.
13/2021.
CEPS-ECRI: TF Report: AML in the EU (poročilo projektne skupine z naslovom Preprečevanje pranja denarja v EU), januar 2021.