C 152/70
SL
Uradni list Evropske unije
6.4.2022
4.10 Na podlagi tega okvira je bilo izdelano orodje za samoocenjevanje, ki ga lahko podjetja uporabijo za opredelitev področij, na katerih so potrebne izboljšave.
4.11 Na pobudi Fixing the Business of Food temelji tudi digitalna platforma za izpostavljanje dobrih praks.
V omenjenem okviru s štirimi stebri so predstavljeni konkretni primeri ciljev, kazalnikov in meril, posebej izbranih za živilska podjetja in usklajenih z Agendo 2030.
Poleg tega lahko okvir pomaga podjetjem določiti njihove ključne kazalnike uspešnosti, vlagateljem spremljati ukrepe in napredek živilskih podjetij, pripravljavcem poročil o trajnosti pa izoblikovati njihova poročila.
Zaradi posebnosti posameznih podsektorjev je bil okvir prilagojen za mala kmetijska podjetja, podjetja na področju akvakulture in proizvajalce vina.
5.
Okvir politike za uskladitev živilske dejavnosti s cilji trajnostnega razvoja 5.1 EESO pozdravlja kodeks ravnanja EU o odgovornih poslovnih in tržnih praksah kot pomemben element za izvajanje strategije „od vil do vilic“.
Večina udeleženih strani meni, da je priprava prostovoljnega kodeksa na splošno koristen proces, ki je zbližal partnerje v verigi preskrbe s hrano.
Pobuda pomeni izhodišče in bi se morala še naprej uporabljati kot sodelovalna platforma za odgovorne in trajnostne poslovne prakse.
5.2 EESO, tudi na podlagi povratnih informacij podjetij in deležnikov, vseeno opozarja na omejenost prostovoljnega pristopa ter poudarja, da je treba sprejeti uredbo in zakonodajo za zagotovitev hitrega prehoda na trajnost.
To vključuje tudi pregled pravil konkurence z namenom nadaljnjega spodbujanja sodelovanja in trajnosti v dobavni verigi.
5.3 Poleg tega EESO poudarja, da je glede socialne razsežnosti kodeks ravnanja pomanjkljiv, in obžaluje, da v njem niso omenjena kolektivna pogajanja.
Socialni dialog je zelo pomemben in socialni partnerji bi morali biti vključeni v celotno verigo.
Prizadevanja za trajnost bi morala pozitivno vplivati tudi na plače in delovne pogoje.
5.4 V kodeksu tudi niso določeni ukrepi za povečanje cenovne dostopnosti zdrave in trajnostne hrane.
Cenovna dostopnost zdrave in trajnostne hrane bi prispevala k temu, da bi se potrošniki laže odločili za zdravo in trajnostno prehrano.
5.5 V kodeksu ravnanja tudi ni predviden strog mehanizem spremljanja, s katerim bi se ocenjevali ustreznost, izvajanje in vpliv obveznosti.
Vzpostaviti je treba zanesljiv postopek pregleda izvajanja kodeksa ravnanja na terenu, s katerim bi se spremljalo, ali so posamezne obveznosti in zaveze glede ambicioznih ciljev izpolnjene.
Izkušnje kažejo, da se nekaj naredi le, če se meri in spremlja.
V celoti gledano bo za uspeh ključna tudi večja vključenost civilne družbe (socialni dialog).
Večdeležniški evropski svet za politiko na področju hrane na več ravneh, kot ga je EESO predlagal v prejšnjih mnenjih (22), bi lahko med drugim olajšal sodelovanje civilne družbe pri spremljanju izvajanja kodeksa ravnanja.
5.6 Do zdaj so se h kodeksu ravnanja zavezale predvsem večje in multinacionalne družbe.
Prednostna naloga prehranske politike EU bi moralo biti ustvarjanje ugodnega okolja za MSP, v katerem bi se podpiralo in spodbujalo njihovo močnejše sodelovanje pri uresničevanju agende ciljev trajnostnega razvoja.
Medtem ko imajo večja podjetja pogosto lastne oddelke za trajnost, se zdi, da imajo MSP pogosto na razpolago le omejene vire in zmogljivosti, da bi lahko trajnost vključila v svoje poslovanje.
5.7 EESO poudarja sklepe iz svojih prejšnjih mnenj, v katerih je pozival k pravičnejši verigi preskrbe s hrano in priznaval izjemno delovanje verige preskrbe s hrano po vsej Evropi, ki vsem državljanom vsak dan nudi dostop do visokokakovostne hrane.
Za spodbuditev bolj trajnostnih in odpornejših prehranskih sistemov (23) morajo države članice hitro začeti izvajati direktivo EU o nepoštenih trgovinskih praksah in druge podporne politike.
(22) (23)
Mnenje EESO – Prispevek civilne družbe k oblikovanju celostne prehranske politike v EU (UL C 129, 11.4.2018, str. 18), in mnenje EESO – Od vil do vilic: trajnostna prehranska strategija, (UL C 429, 11.12.2020, str. 268).
Mnenje EESO – Na poti k pravični verigi preskrbe s hrano, (UL C 517, 22.12.2021, str. 38).