C 152/68
SL
Uradni list Evropske unije
6.4.2022
3.6 Ponovni razmislek o financiranju 3.6.1 Finančne institucije morajo analizirati prehranske sisteme glede na posebnosti tega sektorja.
Živilskih podjetij ni mogoče obravnavati po istih merilih, kot se uporabljajo za druge sektorje, kar se sicer že dolgo časa počne, kajti dostop do posojil in donosnost naložb ne odražata dolgoročnih trajnostnih meril.
To je še pomembnejše, če upoštevamo povprečno velikost živilskih podjetij in vse večji pomen trajnosti.
MSP težje dostopajo do financiranja in poročajo o dosežkih na področju trajnosti.
3.6.2 V zvezi s trajnostnim financiranjem MSP je treba poudariti, da bi lahko birokratska in zapletena tehnična merila za pregled taksonomije predstavljala oviro za podjetja, zlasti MSP, pri vstopu na pot trajnosti ali vztrajanju na tej poti.
3.7 Usmerjenost v mala podjetja 3.7.1 Okviri odgovornosti in mehanizmi za spremljanje so navadno primerni za velika podjetja.
To velja tudi na področju trajnosti.
3.7.2 Evropske prehranske sisteme sestavljajo predvsem MSP.
To pomeni, da je treba živilskim podjetjem v prehodnem obdobju pomagati tako, da se jim zagotovi ad hoc podpora.
Ta vključuje orodja za samoocenjevanje, spodbujanje mreženja med podjetji, izobraževalne programe o podjetništvu in trajnosti, ustvarjanje izkustvenih skupnosti, spodbujanje dobre prakse, lažji dostop do inovacijskih ekosistemov, davčne in finančne spodbude za povečanje velikosti podjetja ter lažji dostop do trgov in informacij o trgu.
3.7.3 Zagotavljanje podpore in smernic, tudi glede strojne in programske opreme IT, lahko spodbudi razvoj in konsolidacijo MSP v dobavni verigi ter boljše vključevanje ciljev trajnostnega razvoja v njihove strategije.
3.8 Primerjalna analiza: samoocenjevanje, spremljanje, vključevanje, dialog 3.8.1 Za uskladitev z Agendo 2030 so pri vsakem podjetju ključna orodja za samoocenjevanje.
S temi orodji je treba podpirati podjetja vseh velikosti, pri tem pa ne kaznovati najmanjših.
3.8.2 Za večja podjetja so potrebni celovitejši in bolj standardizirani pristopi, ki omogočajo primerjave.
Za manjša podjetja je treba zagotoviti ad hoc podporo.
Zaradi posebnosti sektorja je ključnega pomena tesen dialog med različnimi akterji v prehranskem sistemu (podjetji, institucijami, vlagatelji, potrošniki, inovatorji).
3.9 Vključevanje državljanov 3.9.1 Zaradi družbene vloge hrane ter njenega vpliva na okoljsko in socialno trajnost bi se bilo treba pri določanju evropskih, nacionalnih in regionalnih politik, pa tudi strategij podjetij posvetovati z državljani.
Vključevanje državljanov je zlasti ključno na lokalni ravni, da bi hrano tesno povezali z življenjem mest in regij (18).
K temu prispevajo tudi lokalne prehranske politike, saj je mogoče z njimi k hrani pristopiti celostno, pri tem pa izkoristiti lokalne značilnosti in spodbujati pobude v zvezi s soustvarjanjem.
3.9.2 Primer programa LEADER (19) kaže, da lahko lokalne akcijske skupine (LAS) učinkovito prispevajo v zvezi s tem.
Ustanovitev svetov za politiko na področju hrane je še en primer, ki dokazuje, da je mogoče z vključevanjem državljanov doseči bolj trajnostne rešitve.
(18) (19)
Mnenje EESO – Prispevek civilne družbe k oblikovanju celostne prehranske politike v EU (UL C 129, 11.4.2018, str. 18), in mnenje EESO – Od vil do vilic: trajnostna prehranska strategija, (UL C 429, 11.12.2020, str. 268).
https://enrd.ec.europa.eu/leader-clld_en