6.4.2022
SL
Uradni list Evropske unije
C 152/67
3.3.2 Evropska komisija je zavezana spodbujanju trajnostnih prehranskih sistemov v Evropi in na mednarodni ravni.
To je mogoče doseči le, če zakonodajni okvir omogoča resnično enake konkurenčne pogoje za podjetja v EU, ki proizvajajo trajnostna živila, in podjetja iz tretjih držav, s tem pa tudi močno, odporno in trajnostno proizvodnjo.
Trgovinska politika EU mora zagotavljati, da uvoženi proizvodi izpolnjujejo visoke evropske standarde glede socialne in okoljske trajnosti.
Trgovinski sporazumi imajo pomembno vlogo pri vzpostavljanju enakih konkurenčnih pogojev za notranji trg in uvoz, varovanju konkurenčnosti (14) evropskih proizvajalcev trajnostnih živil in zagotavljanju pravičnega dohodka.
3.4 Vloga dobro zasnovanih dobavnih verig: z izboljšanjem sistemov pakiranja in logistike do uresničitve ciljev podnebne nevtralnosti 3.4.1 V okolju večinoma globalnih dobavnih verig je dobava iz lokalnih virov, tudi prek različnih dobaviteljev, pomembna za zmanjšanje vpliva prehranske vrednostne verige na okolje, zlasti z vidika logistike, poleg tega pa spodbuja lokalna gospodarstva.
Zaradi pandemije COVID-19 se lokalna hrana vse bolj enači s kakovostjo, potrošniki pa se bolj osredotočajo na ta vidik.
Kaže tudi, da je dobro ravnovesje med uvoženo in lokalno proizvedeno hrano ustrezna strategija za trdnejše in odpornejše prehranske sisteme.
3.4.2 Trajnostna embalaža je izdelana iz biološko razgradljivih materialov, ki jih je mogoče ponovno uporabiti, s čimer se med potrošniki spodbuja recikliranje.
Na podlagi novih ugotovitev kemične industrije in njihovega vključevanja v poslovne prakse se porajajo inovativne rešitve za okoljske probleme.
Družine popolnoma biološko razgradljive bioplastike, ki je primerna za kompostiranje, že obstajajo, izdelane pa so iz kmetijske biomase, zaradi česar je krožni tok sklenjen.
Včasih biološko razgradljivi materiali prispevajo tudi k daljšemu roku uporabnosti, zaradi česar je dodana vrednost še večja.
3.4.3 Zmanjšanje posrednih emisij iz verige preskrbe s hrano je mogoče doseči tudi s preusmeritvijo na logistična vozila z majhnim vplivom, vzpostavitvijo učinkovitejših, bolje organiziranih in, kadar je to primerno, krajših dobavnih verig, krepitvijo lokalnih živilskih trgovin, bolj razširjeno digitalizacijo in izboljšanjem logistične infrastrukture.
3.5 Spodbujanje izobraževanja in preglednega označevanja 3.5.1 Odgovornejša potrošnja ter dejstvo, da javne oblasti, podjetja in potrošniki namenjajo več pozornosti trajnostni in zdravi prehrani, kot je sredozemska prehrana, sta ključna za doseganje bolj trajnostnih prehranskih sistemov (15).
Gre tudi za boljše razumevanje ekoloških odnosov in „vrednosti hrane“: vpliva izgub hrane in živilskih odpadkov, vloge regionalnih gospodarskih krogov, prometne logistike pomena strateške prehranske samozadostnosti itd.
3.5.2 Za spodbujanje takih sprememb so bistveni izobraževalni sistemi (16).
Pomembno vlogo imajo lahko tudi živilska podjetja, če si prizadevajo za izobraževanje potrošnikov, zlasti otrok, o tem, kako pomembni sta trajnostna proizvodnja in poraba hrane.
Še naprej si morajo prizadevati za bolj trajnostne in bolj zdrave izdelke (17).
Prav tako bi morala sprejeti kodekse odgovornega ravnanja za tržne prakse.
Živilska podjetja lahko zdrave in trajnostne življenjske sloge spodbujajo tudi s svojimi oznakami, s kampanjami trženja, prek družbenih medijev, v tovarniških menzah in s politikami korporativnega komuniciranja.
Pri označevanju bi bilo treba poudariti prispevek vsakega proizvoda k zdravi in trajnostni prehrani.
Pregleden okvir označevanja živil bi bil zato potrošnikom v podporo, da bi se pri nakupih lahko odločali bolj informirano in izbirali bolj trajnostne izdelke.
(14)
(15) (16) (17)
„[Da] bi bila celostna evropska prehranska politika dejansko relevantna za evropske potrošnike, morajo biti živila, trajnostno proizvedena v EU, konkurenčna.
To pomeni, da mora biti evropski agroživilski sektor zmožen potrošnikom ponuditi živila po cenah, ki že vključujejo dodatne stroške, povezane z merili, kot so trajnost, dobrobit živali, varnost hrane in prehrana, in ki hkrati zagotavljajo pošteno plačilo kmetom, pri vsem tem pa ostati prva izbira za veliko večino potrošnikov.“
Mnenje Prispevek civilne družbe k oblikovanju celostne prehranske politike v EU, točka 5.8 (UL C 129, 11.4.2018, str. 18).
Mnenje EESO – Spodbujanje zdrave in trajnostne prehrane v EU, UL C 190, 5.6.2019, str. 9.
Mnenje EESO – Spodbujanje zdrave in trajnostne prehrane v EU, UL C 190, 5.6.2019, str. 9.
Mnenje EESO – Spodbujanje zdrave in trajnostne prehrane v EU, UL C 190, 5.6.2019, str.
9.