6.4.2022
SL
Uradni list Evropske unije
C 152/117
1.7 EESO na podlagi več mnenj (1) in stebra socialnih pravic podpira ukrepe na ravni EU in držav članic za spodbujanje sodelovanja med zdravstvenimi sistemi v zvezi z vrednotami EU, kot sta dostojanstvo in poštena konkurenca, ter za navzgor usmerjeno konvergenco zdravstvenih in socialnih sistemov.
1.8 Med pandemijo smo bili priča potrebnemu povečanju obsega ukrepov na evropski in državni ravni, kakršnega doslej še ni bilo, da bi pomagali tako posameznim podjetjem kot posameznikom.
EESO poudarja, da je treba preiti z izrednih ukrepov na produktivne naložbe za vključujoče in trajnostno srednje- in dolgoročno okrevanje, tudi zato, da fiskalne in monetarne politike ne bi bile izpostavljene visokim inflacijskim tveganjem, ki bi lahko privedla do stagnacije gospodarstva ob sočasni inflaciji.
1.9 EESO pozdravlja prizadevanja Evropske komisije za podporo nacionalnim kampanjam za medijsko pismenost v sodelovanju z Evropsko opazovalnico digitalnih medijev (EDMO) ter s strokovno skupino za medijsko pismenost, kar bo dodatno prispevalo k boju proti dezinformacijam, med drugim v zvezi s cepljenjem, ki povzročajo neutemeljene strahove in resno škodo.
1.10 EESO podpira prizadevanja za okrepitev mednarodnega sodelovanja in krepitev moči Evrope v mednarodnih institucijah.
Nadalje poudarja, da vsaka oslabitev položaja Evrope in njenega sodelovanja v mednarodnih organizacijah drugim državam zunaj EU omogoča, da ukrepajo na način, ki ne ustreza vrednotam, za katere se zavzema EU.
2.
Splošne ugotovitve 2.1 Pandemija COVID-19 je v začetku leta 2020 razkrila nekatere motnje v zdravstvenem sektorju, številnih državah in institucijah EU ter nekaterih gospodarskih sektorjih.
Vse to je še poglobilo krizo in socialno neravnovesje.
2.2 EESO pozdravlja prizadevanja Evropske unije in njenih institucij za stalno ocenjevanje procesov med pandemijo, tako z vidika izjemnega bremena za zdravstvene sisteme kot tudi učinka na Evropsko unijo kot celoto.
Poudarja, da bi bilo treba to preteklo obdobje razumeti tudi kot preizkus demokratičnega in enotnega delovanja EU v izrednih razmerah.
2.3 EESO je seznanjen z ogromnimi prizadevanji različnih institucij EU, ki usklajujejo pomoč za cepljenje, nacionalnih institucij, ki zagotavljajo socialno zaščito in podporne programe, ter podjetij, ki so storila vse, kar je v njihovi moči, da bi zaščitila svoje zaposlene in dejavnosti ter so hitro uspela ponovno vzpostaviti normale razmere na področju zaposlovanja in oskrbe z osnovnimi proizvodi.
Hkrati ugotavljamo, da je treba še veliko storiti za popolno stabilnost in ravnovesje na trgu dela.
2.4 EESO kot najpomembnejše spoznanje izpostavlja, da moramo zlasti v času regionalnih in/ali nadnacionalnih pandemij sodelovati na evropski ravni, da bi poiskali skupna orodja, ne le za odzivanje z zdravstvenega vidika, temveč tudi za obvladovanje izrednih razmer in spremljanje prehoda na hitro, a vključujoče in trajnostno okrevanje.
Poudarja pozitiven pristop evropskih institucij, ki so vzpostavile nove in inovativne finančne instrumente na podlagi pristopa, ki temelji na solidarnosti in skupnem interesu.
2.5 Najslabši možni scenarij bi bil izbruh še ene krize, preden se razmere v celoti stabilizirajo.
Zato mora sedaj Evropska komisija kot prednostno nalogo sprejeti ukrepe za povečanje odpornosti gospodarskih, socialnih in zdravstvenih sistemov v prihodnosti.
EESO se strinja s to strategijo ter potrebo po kritičnem pregledu novih spoznanj in izboljšanju kriznega upravljanja v EU.
2.6 Evropska komisija navaja deset pomembnih spoznanj, pridobljenih med pandemijo, vendar le na kratko omenja „neenakomerne učinke krize, ki je najhuje prizadela ranljive skupine“ ter mala in srednja podjetja.
V priporočilih je treba kritično preučiti, kaj je bilo doslej storjeno, kaj je dobro delovalo in kaj je treba izboljšati.
2.7 Sedaj, ko se počasi kopljemo iz krize, se je izkazalo, da je pomembno vprašanje tudi pomanjkanje delovne sile v izjemno pomembnih nizko kvalificiranih poklicih.
Kriza je razkrila tudi našo ranljivost zaradi razdrobljenosti svetovnih dobavnih verig in potrebo po ponovnem razmisleku o industrijski strategiji v zvezi s proizvodnjo osnovnih proizvodov.
(1)
UL C 13, 15.1.2016, str.
40, UL C 14, 15.1.2020, str. 1.