C 152/102
SL
Uradni list Evropske unije
6.4.2022
4.2.5 Ukrepi za podporo verodostojnih socialnih naložb (ukrep 2d)) nikakor ne zadoščajo za odpravo vrzeli v strategiji na socialnem področju.
Uredba o taksonomiji (10) sicer nudi minimalno zaščito, saj se med drugim nanaša na temeljne delovne standarde Mednarodne organizacije dela.
Vendar to ni dovolj, da bi se s taksonomijo podprl socialni napredek.
Za spodbuditev družbene trajnosti je potreben tudi dosleden pristop, pri katerem sta v središču človek in svet dela.
Z evropskim stebrom socialnih pravic in cilji trajnostnega razvoja OZN so bili v ta namen že postavljeni temelji.
Tako je lahko taksonomija, ki zajema tako okoljske kot socialne cilje ter torej na splošno vključuje načelo, da se ne škoduje bistveno (11), dragocena podlaga za gospodarsko, socialno in okoljsko trajnostno EU.
Celovito taksonomijo bi bilo treba zdaj naglo razviti z vključevanjem socialnih partnerjev in civilne družbe.
Vsekakor se zdi, da je konec leta 2021 prepozen rok za objavo poročila o socialni taksonomiji.
4.2.6 Pozen bo tudi pregled tehničnih standardov v skladu z uredbo o razkritjih, povezanih s trajnostnostjo (12), v sektorju finančnih storitev, ki naj bi pojasnil kazalnike za škodljive okoljske in socialne učinke; pregled je namreč predviden šele za konec leta 2022.
EESO poziva, naj se predvsem kazalniki za pravice delavcev in človekove pravice preverijo veliko hitreje ter naj se upoštevajo višji standardi.
Seveda je treba tudi v to obsežno vključiti socialne partnerje in civilno družbo.
4.3 Izboljšana odpornost na tveganja za trajnost 4.3.1 EESO se zavzema za vključevanje dejavnikov trajnosti v obvladovanje tveganj v finančnem sektorju.
To je edini način za prekinitev začaranega kroga, v katerem finančna podjetja financirajo podnebju škodljive dejavnosti.
Podnebne spremembe za banke in zavarovalnice pomenijo veliko tveganje, vplivajo pa tudi na finančni sektor kot celoto in celo ogrožajo splošno finančno stabilnost.
V zvezi s tem EESO svari pred napačnim razumevanjem vloge finančnega sektorja kot izvršilnega organa, ki zastavlja cilje glede trajnosti v splošnem interesu.
A podnebna tveganja je zaradi obsežnosti, novosti in negotovosti težko natančno količinsko opredeliti.
To pa nikakor ne sme voditi do zamud pri konkretnih ukrepih, saj bi se s tem problem le še poslabšal.
Na splošno je potreben hiter in preudaren pristop, da se preprečijo pretresi.
Podlaga za to mora biti taksonomija EU.
4.3.2 Vključitev tveganj za trajnost v standarde računovodskega poročanja in razvoj standarda za naravni kapital sta dobrodošla, pri tem pa so ključnega pomena znanstveno utemeljeni, strogi in zanesljivi standardi ter metode (ukrep 3a)).
Smiselno je tudi sistematično vključevanje ustreznih tveganj ESG v bonitetne ocene in obete (ukrep 3b)).
EESO predlaga, da se v sedanjih razmerah znova spodbudi razprava o bonitetni agenciji EU, da bi utrdili vodilni položaj EU na področju trajnosti.
4.3.3 Pristop, pri katerem se v sistemih bank za obvladovanje tveganj in v bonitetnih okvirih zavarovalnic upoštevajo dejavniki ESG, je logičen (ukrepa 3c) in 3d)).
Te dejavnike bi bilo treba upoštevati tudi pri reviziji uredbe o kapitalskih zahtevah (CRR), direktive o kapitalskih zahtevah (CDR IV) in direktive Solventnost II (13), kar bodo verjetno spremljale daljše razprave.
EESO zato priporoča pravočasne ukrepe pri standardih za merjenje tveganj v okviru obvladovanja tveganj, da se pridobi hiter pregled tveganj za trajnost in zagotovi ustrezen kapital.
Za to so na tehnični ravni med drugim primerne smernice evropskih nadzornih organov.
EESO na splošno priporoča trdno, v prihodnost usmerjeno in skrbno prilagojeno politiko za obvladovanje tveganj in kapitala, ki upošteva učinke tveganj za trajnost na finančno stabilnost.
4.3.4 Ukrepi, kot so notranji stresni testi, so kot dopolnitev korak v pravo smer.
Vendar EESO ni naklonjen zamisli o posebni bonitetni obravnavi izpostavljenosti, razvrščene kot trajnostne, ki bi na primer povzročila zmanjšanje kapitalskih zahtev.
Zakonodajni okvir bi zaradi tega postajal vse bolj kompleksen, to pa bi povzročilo zmedo in regulativne vrzeli.
EESO se zato zavzema za strogo ekonomsko ocenjevanje tveganj.
Tehtanje tveganj mora temeljiti predvsem na ekonomskih tveganjih za stabilnost.
Pri naložbah, ki ogrožajo podnebje, že tako obstaja tveganje, da se bo njihova vrednost zmanjšala in da bodo „nasedle“.
Pri razvezavi CRR, CRD in Solventnosti II EESO svari pred nadzorniškim „vlakcem smrti“ in ogrožanjem doseženih standardov.
(10) (11) (12) (13)
Uredba (EU) 2020/852, člen 18.
Načelo, da se ne škoduje bistveno.
Uredba (EU) 2019/2088 o razkritjih, povezanih s trajnostnostjo, v sektorju finančnih storitev.
Direktiva 2009/138/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009 o začetku opravljanja in opravljanju dejavnosti zavarovanja in pozavarovanja (Solventnost II) (UL L 335, 17.12.2009, str. 1).