C 152/58
SK
Úradný vestník Európskej únie
6.4.2022
3.3.
V roku 2011 sa USA s rozčarovaním odvrátili od destabilizovaného Blízkeho východu.
Do vákua, ktoré tak vzniklo, najprv vnikol „islamský štát“.
Po tom, ako bol do veľkej miery v Iraku a Sýrii zlikvidovaný, vyplnilo túto medzeru hlavne Rusko.
V tom istom významnom roku vtedajšia ministerka zahraničných vecí USA Hillary Clintonová vyhlásila, že o budúcnosti politiky sa rozhodne v Ázii, nie v Afganistane či Iraku.
Európa a Blízky východ sa dostali na okraj amerického záujmu a americkej stratégie.
Pokiaľ ide o Afganistan, zdá sa, že táto politika, ktorá je nebezpečná pre stabilitu a bezpečnosť Európy, pokračuje aj pod vedením prezidenta Bidena.
3.4.
Európa je aj naďalej mimo stredobodu záujmu zahraničnej politiky USA.
USA venujú plnú pozornosť a zdroje neobmedzenému rastu Číny, ktorý sa v dôsledku pandémie pravdepodobne ešte zrýchli.
Okrem toho sa opäť skomplikovala situácia v Latinskej Amerike, ktorá čelí autoritarizmu, korupcii, či úplnému zlyhaniu štátu.
Latinská Amerika je USA bližšia ako Európa alebo Afrika už pre tamojšie pohyby utečencov.
Afrika s najrýchlejšie rastúcou populáciou na svete sotva vyvoláva americkú pozornosť, zatiaľ čo susedná Európa sa o ňu síce zaujíma, ale na rozdiel od Číny, ktorá je na tomto kontinente veľmi aktívna, jej chýba akákoľvek stratégia.
3.5.
Čína pokračovala vo svojom rýchlom hospodárskom raste, ktorého začiatok umožnil koncom 80. rokov dvadsiateho storočia Teng Siao-pching, a od nástupu Si Ťin-pchinga do funkcie formuluje stále sebavedomejšie nové globálne mocenské nároky.
Od navonok mierumilovne pôsobiacej rozvojovej diktatúry sa zmenila na vnútorne (opäť) totalitárne štruktúrovaný komplexný policajný štát, ktorý v Ázii vystupuje tak, že jasne ukazuje svoju prevahu či dokonca hrozbu.
EÚ nemá žiadnu zjavnú stratégiu, pokiaľ ide o to, ako pristupovať k Číne.
Počas nemeckého predsedníctva Rady EÚ politicky podporovala a presadzovala bilaterálnu investičnú dohodu, ktorá Čínu nezaväzuje dostatočne okrem iného k dodržiavaniu základných práv, ako je sloboda združovania, a ktorá slúži európskym záujmom v najlepšom prípade len zdanlivo.
EHSV je veľmi znepokojený možnými následkami, najmä pokiaľ ide o dezinformácie a vplyv, keďže dohoda tiež otvára odvetvia spravodajstva, médií a zábavného priemyslu čínskym investíciám.
3.5.1.
Čína sa masívne vyzbrojuje.
Táto medzičasom otvorene agresívna nová svetová mocnosť čoraz dôraznejšie hrozí dokonca aj scenárom invázie na Taiwan, snaží sa získať kontrolu nad námornými obchodnými cestami kľúčovými pre svetové hospodárstvo, v rozpore so všetkými záväzkami medzinárodného práva, ktoré sama prijala, pošliapava demokraciu a slobodu v Hongkongu a so sotva predstaviteľnou brutalitou masívne utláča moslimské obyvateľstvo vo svojich severozápadných provinciách.
To nebráni Komunistickej strane Číny v tom, aby v čase kolapsu Afganistanu okamžite ponúkla Talibanu dobré vzťahy.
Skutočnosť, že Západ v regióne Hindúkušu zlyhal, posilňuje Komunistickú stranu Číny v jej preferovaní multilaterálneho, no neslobodného svetového poriadku.
Pojem multilateralizmu, ktorý bol doteraz vnímaný pozitívne, sa teda mení.
3.5.2.
Čínsky vplyv v Európe sa stal ekonomicky a politicky neprehliadnuteľným činiteľom.
Peking nadväzuje na svoj dlhodobý projekt hodvábnej cesty, postupne obsadzuje strategické pozície a krajiny v Afrike a Ázii dostáva do politickej závislosti úverovými zmluvami, ktoré sa pri povrchnom skúmaní javia veľkorysými, v skutočnosti im však zväzujú ruky.
Aj v juhovýchodnej Európe už Peking získal kontrolu nad dôležitou infraštruktúrou.
Príkladom v EÚ je grécky prístav Pireus alebo výstavba diaľnice v Čiernej Hore, či zavádzanie sietí 5G.
3.5.3.
Časť európskeho hospodárstva, najmä tiež nemecké spoločnosti, sú medzičasom v nebezpečnej miere závislé od čínskeho trhu, ktorý pôvodne európskemu priemyslu ponúkol svoju nízkonákladovú výrobu bez toho, aby sa skutočne otvoril.
Niektoré koncerny oprávnene prehodnocujú svoje dodávateľské reťazce, ktoré sú príliš jednostranné a v konečnom dôsledku závislé od svojvôle čínskych vodcov.
3.5.4.
Aj po vstupe Číny do Svetovej obchodnej organizácie zostáva prístup na čínske trhy doposiaľ ťažký či dokonca uzavretý.
Ani zďaleka nemožno hovoriť o spravodlivosti a vzájomnosti.
Krajina narúša svetovú hospodársku súťaž subvenciami a pretrvávajúcim odmietaním znižovania nadmerných kapacít.
Štát kontrolovaný čínskou komunistickou stranou od začiatku systematicky podnikal priemyselnú špionáž a prostredníctvom spoločných podnikov si vynútil transfer poznatkov.
Medzitým sa Čína otvára len tým zahraničným investorom, ktorých know-how sama potrebuje, a svoje podniky naďalej chráni pred akýmkoľvek rizikom takým spôsobom, ktorý narúša hospodársku súťaž.
To všetko je nezlučiteľné so vzájomne otvorenou a spravodlivou organizáciou trhu.
3.6.
Rusko sa od pamätného prejavu Vladimíra Putina v roku 2007 na mníchovskej bezpečnostnej konferencii žiaľ stále väčšími krokmi vzďaľuje od spolupráce so Západom.
Moskva začala veľmi rýchlo využívať závislosť svojich susedov od dodávok plynu ako nátlakový prostriedok.
Tam, kde to už nestačilo a kde došlo k priveľkému zblíženiu s EÚ, a teda Západom alebo sa priveľmi zväčšili snahy o viac samostatnosti v bývalých sovietskych republikách, viedlo moskovské vedenie na ruskej periférii, resp. v bývalej mocenskej oblasti Sovietskeho zväzu skryté a otvorené vojny, a anexiou Krymu si v rozpore s medzinárodným právom a so svojimi vlastnými zmluvnými zárukami pripojilo ukrajinské územie.
Vládcovia v Kremli na svoje účely brutálne zneužili nestabilitu, ktorá nasledovala po krátkej arabskej jari v roku 2011.
Navyše vedú