C 152/92
RO
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
6.4.2022
2.7.
Spre deosebire de regulamentul aplicabil sectorului privat, a șasea directivă privind CSB-CFT se axează pe sistemul său instituțional și pe adaptarea acestuia în fiecare stat membru.
Propunerea clarifică competențele, sarcinile și accesul la informațiile FIU, instituie un cadru pentru analize comune și asigură un temei juridic pentru sistemul FIU.net.
Este consolidată capacitatea supraveghetorilor de a acționa și sunt îmbunătățite mecanismele de cooperare între supraveghetori și cu alte autorități.
Este prevăzută interconectarea registrelor de conturi bancare.
2.8.
Propunerea de regulament privind transferurile de fonduri și anumite criptoactive este o reformare a Regulamentului (UE) 2015/847 a Parlamentului European și a Consiliului (11) privind transferurile de fonduri, cu scopul de a face ca cerințele privind trasabilitatea și identificarea pentru transferurile de criptoactive să fie similare cu cele în vigoare pentru fonduri.
În același timp, furnizorii de servicii de criptoactive vor face obiectul cerințelor Regulamentului CSB pentru alți operatori financiari.
3.
Observații generale 3.1.
Prima directivă privind CSB a fost adoptată în 1991.
De atunci, au fost adoptate alte patru directive privind CSB-CFT și zeci de alte directive complementare, în domeniul sistemului financiar sau al infracțiunilor și delictelor asociate.
În mod clar, rezultatele acestor eforturi, considerate prioritare de către autoritățile UE, au fost nesatisfăcătoare până în prezent.
3.2.
Există un consens larg cu privire la acest aspect, așa cum s-a reflectat deja în evaluările Comisiei din 2019 și ale unor instituții, precum Parlamentul European (în rezoluțiile sale din martie 2019 și iulie 2020) (12) și Curtea de Conturi (în raportul său din iunie 2021, intitulat „Eforturile UE de combatere a spălării banilor în sectorul bancar sunt fragmentate și insuficient implementate” (13), precum și în cele mai multe analize specializate, universitare și ale grupurilor de reflecție, în special raportul grupului operativ CEPS-ECRI (14).
3.3.
Potrivit estimărilor, volumul spălării banilor se ridică la o valoare cuprinsă între 1 % (conform Europol și Comisiei Europene) și 1,3 % (conform Curții de Conturi Europene) din PIB-ul UE-27, adică la o valoare cuprinsă între 140 și 208 miliarde EUR pe an.
Cel mai important aspect este că, potrivit Europol, doar aproximativ 1 % din această sumă se recuperează.
În ultimii ani s-au înregistrat numeroase scandaluri privind spălarea banilor, în care au fost implicate instituții financiare importante, și este semnificativ faptul că multe dintre acestea nu ar fi fost descoperite fără aplicarea legislației europene sau fără intervenția supraveghetorilor.
Cu alte cuvinte, în pofida eforturilor și a disponibilității Comisiei Europene și a Parlamentului European, nu s-au înregistrat progrese în ceea ce privește rezultatele luptei în domeniul CSB-CFT.
3.4.
Publicarea Documentelor Pandora de către Consorțiul Internațional al Jurnaliștilor de Investigație (ICIJ) a evidențiat încă o dată amploarea problemei spălării banilor și a infracțiunilor asociate, precum și rolul esențial al paradisurilor fiscale în facilitarea acestor infracțiuni.
Prin urmare, este greu de înțeles că jurisdicția menționată cel mai frecvent în documente nu se află pe lista „jurisdicțiilor necooperante” a UE și că Ecofin tocmai a eliminat de pe listă o altă jurisdicție a cărei legislație face imposibilă identificarea proprietarilor reali ai societăților comerciale și ai conturilor.
3.5.
CESE atrage atenția instituțiilor UE și guvernelor naționale asupra necesității unei protecții solide a vieții și integrității jurnaliștilor, angajaților și funcționarilor publici care raportează fapte de corupție economică și politică.
Comitetul este îngrijorat că o serie de state membre nu au inițiat proceduri de transpunere a Directivei (UE) 2019/1937 privind protecția persoanelor care raportează încălcări ale dreptului UE și invită Comisia să ia măsuri pentru a asigura transpunerea urgentă a acesteia până la sfârșitul anului 2021.
3.6.
Eșecurile și inadecvările politicii UE în ceea ce privește CSB-CFT au mai multe cauze, care au efecte cumulate: (i) fragmentarea competențelor între diferite instituții ale UE și ale statelor membre; (ii) absența unui supraveghetor unic în materie de CSB/CFT la nivelul UE; (iii) instrumentele limitate aflate la dispoziția organismelor competente ale UE; (iv) coordonarea deficitară în ceea ce privește atât inițiativele de prevenire, cât și măsurile adoptate împotriva riscurilor identificate și întârzierile în punerea în aplicare a acestora; (v) lacunele în activitățile supraveghetorilor și ale unităților de informații financiare în numeroase țări; (vi) transpunerea directivelor a avut loc foarte târziu și cu diferențe semnificative
(11) (12) (13) (14)
Regulamentul (UE) 2015/847 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 mai 2015 privind informațiile care însoțesc transferurile de fonduri și de abrogare a Regulamentului (CE) nr.
1781/2006 (JO L 141, 5.6.2015, p. 1).
Rezoluția PE din 26 martie 2019 (JO C 108, 26.3.2021, p. 8) și Rezoluția PE din 10 iulie 2020.
Raportul special al CCE 13/2021.
Raportul grupului operativ CEPS-ECRI: CSB în UE; 1/2021.