6.4.2022
RO
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
C 152/115
rezoluție din cadrul grupului de G-SII ar conduce la pierderi în alte entități de rezoluție din cadrul grupului respectiv și, în consecință, la o reducere a capacității de absorbție a pierderilor și de recapitalizare a respectivelor entități de rezoluție.
3.3.4.
Luarea în considerare a filialelor stabilite în afara Uniunii.
Articolul 12a și articolul 72e alineatul (4) din CRR nu vizează în mod explicit filialele care sunt situate într-o țară terță.
Prin urmare, este posibil ca grupurile bancare din UE cu o strategie globală de rezoluție MPE să nu ia în considerare filialele care sunt stabilite în afara Uniunii.
3.3.5.
Clarificări privind eligibilitatea instrumentelor de datorie emise în contextul cerinței TLAC interne.
Articolul 92b din CRR stabilește cerința TLAC internă pentru filialele semnificative ale G-SII din afara UE care nu sunt entități de rezoluție.
Această cerință poate fi îndeplinită cu fonduri proprii și cu instrumente de datorii eligibile, astfel cum se prevede la articolul 92b alineatul (2). 3.4.
Modificări detaliate aduse propunerii de regulament al Parlamentului European și al Consiliului de modificare a Regulamentului (UE) nr.
575/2013 și a Directivei 2014/59/UE în ceea ce privește tratamentul prudențial al grupurilor de instituții de importanță sistemică globală cu o strategie de rezoluție cu puncte de intrare multiple.
3.4.1.
Calculul consolidat pentru G-SII cu mai multe entități de rezoluție (articolul 12a) 3.4.1.1.
CESE subliniază că băncile MPE ar trebui să poată utiliza ajustările convenite în Lista termenilor și condițiilor TLAC.
Obiectivul acestor ajustări este de a asigura un tratament echivalent între modele de rezoluție SPE și MPE.
Ajustările în cauză sunt incluse la articolul 12a și la articolul 72e alineatul (4) din CRR II, însă aceste două articole nu includ țări terțe.
În special, articolul 12a, astfel cum este formulat, indică faptul că diferențele ce decurg din RWA sunt limitate la entitățile cu sediul în UE, întrucât conceptul de entitate de rezoluție se referă doar la filialele stabilite în UE.
Este important ca domeniul de aplicare să fie extins pentru a include alte filiale pe care le-ar putea avea grupul în altă țară.
3.4.1.2.
CESE consideră că recenta propunere a Comisiei nu și-a atins obiectivul întrucât comparația dintre SPE ipotetic și suma RWA aferentă fiecărei entități de rezoluție menține țările terțe în afară ca urmare a faptului că această comparație face trimitere la articolul 45d și la articolul 45h din BRRD, iar BRRD nu include filiale în țări terțe, nici nu face diferența între RWA ce rezultă din criteriile diferite de calcul dintre țările terțe și statele membre.
Aceasta include doar diferențele dintre statele membre.
3.4.1.3.
În ceea ce privește necesitatea unui acord pentru a efectua această ajustare, CESE consideră că, deși există o procedură specifică pentru un acord privind cerința de fonduri proprii și de datorii eligibile prevăzută la articolul 45h punctele 4-6 din BRRD II, aceasta este o procedură care ar fi aplicabilă doar în cazul diferitelor autorități de rezoluție din cadrul UE și în temeiul unui regulament comun.
Un exemplu pentru a explica motivul pentru care procedura nu este valabilă pentru țările terțe este că aceasta implică ABE în cazurile în care nu se ajunge la un acord între autoritățile de rezoluție.
3.4.1.4.
CESE propune ca, în cazurile în care ajustările apar într-o filială a unei țări terțe, autoritatea europeană de rezoluție a instituției-mamă să fie cea care, ținând seama de avizul fără caracter obligatoriu al autorității de rezoluție a țării terțe respective, să aibă capacitatea de a aplica ajustarea fără a fi necesar să se ajungă la un acord cu autoritatea din țara terță.
3.4.2.
Deduceri din elementele de datorii eligibile (articolul 72e) 3.4.2.1.
CESE subliniază că articolul 72e include o perioadă de păstrare a drepturilor obținute până la 31 decembrie 2024 (termenul pentru punerea în aplicare a TLAC în țări terțe).
Pe durata acestei perioade de tranziție, băncile MPE trebuie să aibă capacitatea de a ajusta deducerea pentru deținerile din filialele din țările terțe fără o cerință echivalentă de rezoluție, calculând excedentul pe baza cerinței de capital total aplicabile în țara terță.
În caz contrar, ar exista o consecință nedorită, întrucât necesitatea de a emite datorii eligibile va crește ca urmare a faptului că nu va exista capacitatea de a ajuta această deținere la o filială dintr-o țară terță, și începând din 2025, cu un regim de rezoluție instituit, cerința privind instituția-mamă va scădea ca urmare a unei deduceri ajustate inferioare pentru aceste dețineri din țări terțe, iar necesitatea acestor emisiuni de datorii eligibile nu va mai fi necesară.
Bruxelles, 9 decembrie 2021.
Președinta Comitetului Economic și Social European Christa SCHWENG