C 152/130
LT
Europos Sąjungos oficialusis leidinys
2022 4 6
3.8.
Deleguotasis taksonomijos reglamentas dėl klimato kaitos švelninimo, jei jam pritars Taryba ir Parlamentas, gali nukreipti būsimas investicijas į tvarų turtą, kuriam priskiriama atsinaujinančiųjų išteklių energija.
Tiktai pašalinus energijos išteklių konkurencijos iškraipymus atsinaujinantieji energijos ištekliai galės laisvai konkuruoti rinkoje.
Laukdamas, kol tai įvyks, EESRK palankiai vertina Komisijos požiūrį, padedantį išvengti atsinaujinančiųjų energijos išteklių naudojimo atsilikimo.
4.
Konkrečios pastabos dėl direktyvos teksto a) Siūlomų tikslų privalomumas ar neprivalomumas 4.1.
EESRK dar kartą kritiškai vertina (7) tai, kad, skirtingai nei buvo 2009 m., pasiūlyme dėl direktyvos peržiūros nenustatyti privalomi nacionaliniai tikslai.
Nors Europos Sąjunga pasiekė tikslą, kad 2020 m. atsinaujinantieji energijos ištekliai sudarytų 20 % visų išteklių, tam tikroms valstybėms narėms nepavyko įgyvendinti savo siekių, o kitoms vos pavyko tai padaryti (8), be kita ko, pasinaudojant su sveikatos krize susijusiomis ypatingomis sąlygomis, dėl kurių tam tikra nacionalinės ekonomikos dalis buvo sustabdyta.
Šis pavyzdys rodo, kad dabartinis valdymo modelis, kai valstybės narės gali būti tiktai „skatinamos“ įgyvendinti nacionalinius tikslus, yra silpnas.
EESRK ragina Ministrų Tarybą, Europos Parlamentą ir Europos Komisiją atnaujinti diskusiją dėl privalomų nacionalinių tikslų, tinkamo energijos valdymo ir (arba) bent jau didesnio baudžiamojo poveikio priemonių nustatymo įsipareigojimų nevykdančioms valstybėms narėms siekiant užtikrinti tinkamą nacionalinio lygmens įsipareigojimų vykdymą.
Šiuo požiūriu direktyvoje pasiektos savanoriškumu grindžiamų veiksmų galimybių ribos.
Nors daugelis valstybių narių viršijo savo 2020 m. prognozuotus rezultatus, aiškėja pavojinga tendencija lygiuotis į prasčiausius rezultatus, dėl kurios tam tikrų valstybių valios nebuvimas ir pasekmių nenumatymas gali atgrasyti pažangiausias valstybes.
4.2.
Naujasis privalomas tikslas 2030 m. naudoti 40 % atsinaujinančiųjų išteklių energijos (o ne 32 %, kaip anksčiau) nustatytas visos energijos, o ne vien elektros energijos vartojimo sričiai.
EESRK teigiamai vertina tai, kad Komisija, siekdama iki 2030 m. įgyvendinti naująjį tikslą išmetamą šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį sumažinti 55 %, klimato politikos tikslo įgyvendinimo plane pasiūlė plačiausių užmojų tikslo intervalą (38–40 %).
Tai rodo, kad ES vykdomoji valdžia siekia paspartinti žaliųjų technologijų diegimą.
Vis dėlto šis atsinaujinančiųjų išteklių energijos dalies didėjimas valstybių narių elektros energijos rūšių derinyje sukels pasekmių energijos ir elektros vartojimui (9), nes iki 2050 m. suvartojamos energijos dalis turėtų sumažėti.
Svarbu atnaujinti 2050 m. scenarijus atsižvelgiant į naujus tikslus, be kita ko, pažymint, kokį vaidmenį galėtų atlikti elektros energijos kaupimas, kurį reikės vystyti sparčiau nei buvo numatyta, arba tausus energijos vartojimas, kurio tam tikros apraiškos išryškėjo sveikatos krizės metu.
4.3.
Vis dėlto kai kurioms valstybėms narėms tai yra naujas labai plačių užmojų tikslas.
Nors daugeliui valstybių narių mažinti pastatų sektoriaus priklausomybę nuo iškastinio kuro sekasi sunkiai, EESRK remia pasiūlyme išreikštą požiūrį, kad reikia didinti konkrečių sektorių pastangas, pavyzdžiui, pradėti naudoti atsinaujinančiųjų išteklių energiją šildymo ir aušinimo sektoriuje.
Tikrai skubiai reikėjo nustatyti naujajame 15a straipsnyje nurodytą konkretų tikslą, kad pastatuose būtų naudojama 49 % atsinaujinančiųjų išteklių energijos.
Tačiau EESRK kyla klausimų dėl neprivalomo šio tikslo pobūdžio.
Norinti įgyvendinti Europos žaliojo kurso tikslus, pastatų sektoriuje iki 2030 m. išmetamųjų teršalų kiekis turės sumažėti 60 %, o iki 2040 m. jo poveikis klimatui turi tapti neutralus.
Nors įgyvendinant šį tikslą daugeliui valstybių narių gali iškilti sunkumų, EESRK pabrėžia, kad svarbu nuo 2025 m. naudotis Socialinio klimato fondo teikiamu finansavimu.
Šis finansavimas turėtų padėti paspartinti viešųjų ir privačių pastatų renovaciją ir užkirsti kelią energijos nepritekliui, nes šis reiškinys stiprėja ir šiandien jį patiria daugiau kaip 30 mln. europiečių.
Vis dėlto, tiek kalbant apie Socialinio klimato fondo teikiamą finansavimą, tiek apskritai apie kitas paramos priemones, turėtų būti sukurtas atsekimo mechanizmas, kuris padėtų įsitikinti, kad minėtas kovos su klimato kaita finansavimas buvo paskirstytas teisingai.
Jei šios lėšos bus įtrauktos į nacionalinius biudžetus, bus neįmanoma veiksmingai kontroliuoti paskirtų išteklių panaudojimo.
Be to, šios lėšos negali būti naudojamos tik didelio masto projektams įgyvendinti – jos taip pat turi atitekti mažesnės apimties projektams, kuriuos vykdant pagaminamais MWh ir išmetamu CO2 kiekiu matuojama nauda būna mažesnė, bet poveikis ES piliečiams – toks pat ar net reikšmingesnis.
EESRK ragina kaip galima dažniau suderinti paramos skyrimo įvairiose valstybėse kriterijus, taikomus tai paramos daliai, kuria siekiama, kad piliečiai aktyviai įsitrauktų į galimą tarpvalstybinį bendradarbiavimą.
4.4.
EESRK nori priminti, kad nors klimato srityje vienas po kito priimti ES planai buvo visų pirma skirti pramonės sektoriui, šiuo metu šio sektoriaus priklausomybės nuo iškastinio kuro mažinimas vyksta pernelyg vangiai.
Pramonėje išmetamiems teršalams taikoma apyvartinių taršos leidimų prekybos sistema (ATLPS).
Tačiau dėl pernelyg lanksčios leidimų suteikimo sistemos daugiau kaip 90 % pramonės taršos atitinkamoms įmonėms visiškai nieko nekainuoja, todėl šiame
(7) (8) (9)
OL C 246, 2017 7 28, p. 55.
Eurostatas, Renewable energy statistics – Statistics Explained (europa.eu).
6_FR_ACT_part1_v3.pdf (europa.eu).