C 152/132
HU
Az Európai Unió Hivatalos Lapja
2022.4.6.
4.11.
Ami a zöld energia eladási árának hosszú távú átláthatóságát elősegítő „megújulóenergia-vásárlási megállapodá­ sok” előmozdítását illeti (15. cikk), irányvonalakat kellene megállapítani és pénzügyi támogatást kellene nyújtani a kis- és középvállalkozásoknak, mivel ez elősegítené ezen eszköz térnyerését.
Nagyobb általánosságban ez a kezdeményezés rávilágít arra, hogy meg kell erősíteni az ágazati szereplők közötti együttműködést és koordinációt, hosszú távú perspektívát biztosítva ezáltal a gazdasági szereplők számára. 4.12.
Az EGSZB szintén üdvözli azt a kezdeményezést, amelynek értelmében a tagállamok egy kísérleti projekt keretében a következő három évben kötelesek tesztelni a határokon átnyúló együttműködést.
Ugyanakkor az EGSZB kéri annak egyértelműsítését, hogy milyen módon kerül sor erre az együttműködésre.
Kérdések merülnek fel különösen a kezdeményezéshez kapcsolódó közigazgatási eljárásokkal kapcsolatban, emellett az Európai Bizottságnak támogatnia kellene a tagállamokat (például az eljárással kapcsolatos dokumentumok lefordításával stb.) annak érdekében, hogy tartani tudják az előírt határidőket. 4.13.
Az EGSZB véleménye szerint ideje megfontolni, hogy szükség van-e európai villamosenergia-szabályozó hatóságra.
Ahhoz, hogy ennek a fontos hatóságnak a munkáját megfelelően elő tudjuk készíteni, már most el kell indítanunk egy koncepcionális rendszertervezési tevékenységet, amely területenként és típusonként előrejelzi a növekvő energiaigényt, valamint az energiatípusok átalakulását. 4.14.
Az EGSZB emellett támogatja a 9. cikk (7a) bekezdésében foglalt kezdeményezést, amely a tengeri kapacitások fejlesztésének elősegítése érdekében közösen kialakított területrendezést irányoz elő a tagállamok között az adott tengeri medencékre vonatkozóan.
Ez a megközelítés lehetővé tenné az egyes tengeri medencékben rejlő lehetőségek maximális kiaknázását, és végső soron erősítené a villamosenergia-hálózatok tagállamok közötti összekapcsolására irányuló célt.
Szintén üdvözlendő az egyablakos kapcsolattartó pontok bevezetése, amelyek az egyes projektek megvalósításához szükséges idő csökkentése érdekében lehetőséget kínálnának a különböző tagállamokban bevezetett bevált gyakorlatok átvételére.
Ezenkívül a 2030-ra, 2040-re, illetve 2050-re tengeri medencénként elérendő teljes termelőkapacitás meghatározása lehetővé tenné annak megfelelőbb figyelembevételét, hogy milyen lehetőségek rejlenek a tengeri szélenergiában az egyes tagállamokban, és elősegítené a tengeri szélenergia térnyerését.
Tisztán operatív megfontolásokból az EGSZB – tekintettel a határokon átnyúló megújulóenergia-projektek, különösen a tengeri szélerőművek számának növekedésére – kéri az Európai Bizottságot, hogy nyisson újra vitát az európai átvitelirendszer-üzemeltetőről, mivel ez a szint a legmegfelelőbb a villamos energia áramlásának valós idejű kezeléséhez.
Végső soron pedig ez a leglegitimebb szint a piaci mechanizmusok kereslettel és kínálattal kapcsolatos összehangolásának biztosításához, a rendszer biztonságának egyidejű biztosítása mellett, amire a megújuló energia fokozott térhódítása nyomán egyre nagyobb szükség lesz. 4.15.
Az EGSZB többször hangsúlyozta, hogy új piaci struktúrákra van szükség az energiatermelés és -fogyasztás mikroszintű egyensúlyának megteremtéséhez.
Ezek a struktúrák megkönnyítenék a kisebb tárolóeszközök integrálását az energiarendszerbe.
Így az elektromos közlekedés térnyerésével ki lehetne használni az akkumulátorokban rejlő lehetőségeket, előmozdítva az intelligens töltést és a helyi szintű tárolási kapacitásokat.
Ugyanakkor a felülvizsgálatra irányuló javaslat ezt a kérdést nem tárgyalja. 4.16.
A „Tiszta energia minden európainak” csomag különös figyelmet fordít az önellátásra és az energiaközösségekre.
Ezek a mechanizmusok – azáltal, hogy növelik a polgárok elkötelezettségét, valamint erősítik a gazdasági és társadalmi szempontból egyaránt előnyös decentralizált struktúrákat – erőteljes eszközökként szolgálnak az állampolgári részvétel előmozdításához, valamint ahhoz, hogy a polgárok tudatosan és teljes értékű szereplőkként vegyenek részt az energetikai átállásban.
Amint arra az Európai Bizottság a nemzeti energia- és klímatervek értékelésekor rámutatott, a tagállamok nem veszik kellően figyelembe a helyi energiaközösségekben rejlő potenciált, ami ellentétes a negyedik energiaügyi csomag egyik alapvetésével.
Sürgősen tisztázni kell az alkalmazandó szabályokat, különös tekintettel az olyan fogalmakra, mint az energia megosztása, a nettó elszámolás vagy a fogyasztók közötti (P2P) energiakereskedelem, hogy teljesíteni lehessen a „Tiszta energia minden európainak” csomag és az energiaunió céljait.
Az EGSZB csalódottságának ad hangot amiatt, hogy a felülvizsgálatra irányuló javaslat nem igyekszik javítani az ezzel kapcsolatos keretszabályozáson.
Ez annál is fontosabb lenne, mivel az éghajlat-politikai, energetikai és környezetvédelmi állami támogatásokról szóló iránymutatás felülvizsgálatára irányuló javaslat jóval alacsonyabb küszöbértéket irányoz elő arra vonatkozóan, hogy mikor lehet eltérni a támogatások pályáztatással való odaítélésére és a támogatások mértékének pályázat útján történő megállapítására vonatkozó előírástól. 4.17.
Az EGSZB elvben támogatja az Európai Bizottság javaslatát, amely arra kéri a tagállamokat, hogy vegyék figyelembe „a nemzeti erdei szénelnyelők és ökoszisztémák fenntartását”, valamint a „lépcsőzetes biomassza-hasznosítás” és a körforgásos gazdaság elveit.
Ez azt jelenti, hogy a bioenergia előállításánál előnyben kell részesíteni a maradékfa – például a kis ágak, a fatönkök és más melléktermékek –, valamint az újrafeldolgozott fából készült termékek felhasználását.
Ezért érdemes újraértékelni a bioenergiát előállító üzemek támogatását ezen a területen, szem előtt tartva, hogy a fűrészüzemekből, valamint a cellulóz- és papíriparból származó maradékanyagok energiaforrásnak számítanak.
Továbbá, amint arra a javaslat is rámutat, észszerű lenne átirányítani a biológiai eredetű bioüzemanyagokat a nehezen villamosítható közlekedési ágazatokba, így a tengeri hajózás, a távolsági közlekedés, valamint a légi közlekedés területére.
E tekintetben figyelembe kell venni a rendelkezésre állással és a költségekkel kapcsolatos problémákat is.
Ezen elképzelés megvalósítása érdekében a 25. cikknek a kibocsátáscsökkentés számítása kapcsán különbséget kell tennie a bioalapú bioüzemanyagok és a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia között.
A közlekedési ágazatban ezért elsőbbséget élvez a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energia és a maradékanyagokon alapuló bioüzemanyagok.
Így nagyobb lenne nyomás, hogy közvetlen villamosítás révén dekarbonizálják a közlekedési ágazatot.