C 152/102
HU
Az Európai Unió Hivatalos Lapja
2022.4.6.
4.2.5.
A hiteles szociális beruházások támogatása érdekében tett lépések (2.
d) intézkedés) messze nem elegendőek a stratégia szociális ágazatban mutatkozó hiányosságainak megszüntetéséhez.
Jóllehet a taxonómiai rendelet (10) biztosítja a minimális szintű védelmet, többek között a Nemzetközi Munkaügyi Szervezet alapvető munkaügyi normáira való hivatkozással, ez nem elegendő ahhoz, hogy a taxonómia támogassa a társadalmi fejlődést.
Ehhez a társadalmi fenntarthatóság elmélyítését célzó következetes megközelítésre van szükség, amelynek középpontjában az emberek és a munka világa áll.
Ennek alapját a szociális jogok európai pillére és az ENSZ fenntartható fejlődési céljai már megteremtették.
Például egy olyan taxonómia, amely a környezeti és társadalmi célokat egyaránt megragadja, és így összességében a jelentős károkozás elkerülésének elvét (11) alkalmazza, értékes alapja lehet egy gazdasági, társadalmi és környezetvédelmi szempontból fenntartható EU-nak.
A szociális partnerek és a civil társadalom bevonásával most gyorsan ki kell dolgozni egy holisztikus taxonómiát.
A szociális taxonómiáról szóló jelentés 2021 végén jelenik meg, ami egyébként is elég későn van.
4.2.6.
Az a tény, hogy a fenntartható finanszírozással kapcsolatos közzétételekről szóló rendelet (SFDR) (12) szerinti technikai standardok felülvizsgálatára 2022 végéig nem kerül sor a kedvezőtlen környezeti és társadalmi hatások mutatóinak tisztázása érdekében, szintén időbeli késedelmet jelent.
Az EGSZB kéri, hogy kiváltképp a munkavállalók jogaira és az emberi jogokra vonatkozó mutatókat sokkal gyorsabban vizsgálják meg, és vezessenek be magasabb szintű normákat.
Természetesen ebbe a folyamatba is teljes mértékben be kell vonni a szociális partnereket és a civil társadalmat.
4.3.
A fenntarthatósági kockázatokkal szembeni reziliencia javítása 4.3.1.
Az EGSZB támogatja a fenntarthatósági tényezők bevonását a pénzügyi ágazat kockázatkezelésébe.
Ez az egyetlen módja annak, hogy megszakítsuk azt az ördögi kört, amelyben a pénzügyi vállalatok éghajlatkárosító tevékenységeket finanszíroznak.
Bár az éghajlatváltozás komoly kockázatot jelent a bankokra és a biztosítótársaságokra nézve, a pénzügyi ágazat egészét is érinti, sőt az általános pénzügyi stabilitást is veszélyezteti.
Ennek kapcsán az EGSZB óva int attól, hogy félreértelmezzék a pénzügyi ágazat szerepét, és olyan végrehajtó szervnek tekintsék, amely közérdekű fenntarthatósági célkitűzéseket ír elő.
Az éghajlati kockázatok azonban nemigen számszerűsíthetők pontosan, mivel tömegesek, első alkalommal jelentkeznek és bizonytalanok.
Ez azonban semmiképpen sem vezethet a konkrét lépések elhalasztásához, ami csak tovább súlyosbítaná a problémát.
Összességében a sokkszerű reakciók megelőzése érdekében gyors és óvatos megközelítésre van szükség.
Ennek kapcsán az uniós taxonómiának kell alapként szolgálnia.
4.3.2.
Üdvözlendő a fenntarthatósági kockázatokat tükröző pénzügyi beszámolási standardok kidolgozása és a természeti tőkére vonatkozó standard kidolgozása, amihez elengedhetetlenek a tudományosan megalapozott, szigorú és megbízható standardok és módszerek (3. a) intézkedés).
A releváns környezeti, társadalmi és irányítási kockázatok hitelminősítésekben és minősítési kilátásokban való megjelenítése ugyancsak célszerű (3. b) intézkedés).
Az EGSZB javasolja, hogy az aktuális háttérre tekintettel indítsák újra az uniós hitelminősítő intézetről folytatott vitát, hogy megszilárdítsák az EU úttörő szerepét a fenntarthatóság területén.
4.3.3.
Logikus az a megközelítés, amely szerint az ESG-tényezőket következetesen figyelembe kívánják venni a bankok kockázatkezelési rendszereiben és a biztosítók prudenciális keretében (3. c) és 3.
d) intézkedés).
Ezt figyelembe kell venni a tőkekövetelmény-rendelet (CRR), a tőkekövetelmény-irányelv (CRD) és a Szolvencia II. irányelv (13) felülvizsgálata során is, amelyeket valószínűleg hosszas viták kísérnek majd.
Az EGSZB ezért azt is ajánlja, hogy a fenntarthatósági kockázatok gyors feltérképezése és a megfelelő tőkeellátás biztosítása érdekében időben tegyenek lépéseket a kockázatkezelésben a kockázatmérési standardok terén is.
Erre technikai szinten többek között az európai felügyeleti hatóságok iránymutatásai is alkalmasak.
Összességében olyan szilárd, előretekintő és gondosan kiegyensúlyozott kockázati és tőkepolitika ajánlott, amely figyelembe veszi a fenntarthatósági kockázatoknak a pénzügyi piacok stabilitására gyakorolt hatását.
4.3.4.
Az olyan intézkedések, mint például a belső stressztesztek, kiegészítésként a helyes irányba mutatnak.
Az EGSZB azonban ellenzi azt az elképzelést, hogy a fenntarthatónak minősített kitettségek különleges prudenciális kezelésben részesüljenek, és ennek kapcsán például lejjebb szállítsák a tőkekövetelményeket.
A szabályozási keret összetettségének ebből fakadó növekedése zavart és szabályozási kiskapukat eredményezhet.
Az EGSZB ezért szigorúan gazdasági jellegű kockázatértékelést javasol.
A kockázati súlyozásnak elsősorban a gazdasági stabilitási kockázatokon kell alapulnia.
Az éghajlatot veszélyeztető befektetéseknél egyébként is fennáll az értékvesztés és a meg nem térülés („stranded assets”) veszélye.
A CRR, a CRD és a Szolvencia II. irányelv lazítása esetén az EGSZB a szabályozási hullámvasútra és az elért standardok veszélyeztetésére figyelmeztet.
(10) (11) (12) (13)
Az (EU) 2020/852 rendelet 18. cikke.
A „do no significant harm” elv – a jelentős károkozás elkerülését célzó elv.
(EU) 2019/2088 rendelet a pénzügyi szolgáltatási ágazatban a fenntarthatósággal kapcsolatos közzétételekről.
Az Európai Parlament és a Tanács 2009/138/EK irányelve (2009. november 25.)
2009/138/EK irányelv a biztosítási és viszontbiztosítási üzleti tevékenység megkezdéséről és gyakorlásáról (Szolvencia II. irányelv)(HL L 335., 2009.12.17., 1. o.).